Справа № 466/5102/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

07 червня 2021 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Єзерський Р.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову

в с т а н о в и в:

04 червня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у якій заявник просить суд постановити ухвалу, якою накласти арешт на нежитлове приміщення будівлі «Е (1-2)», загальною площею 650,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, право власності якого зареєстровано за ОСОБА_2 та заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нежитлового приміщення будівлі «Е (1-2)», загальною площею 650,6 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Заяву мотивує тим, що він ОСОБА_1 , на підставі договору позики від 01 травня 2020 року передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3000000,00 гривень, які останній зобов`язався повернути до 01 травня 2021 року, та дані кошти до 01.05.2021 повернуті не були. На врегулювання спору у позасудовому порядку ОСОБА_2 на контакти не йде, що змусило його готувати позов до суду. Така поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що він не має наміру добровільно виконувати зобов`язання, а за умови не вжиття заходів забезпечення позову, може вчинити дії, що значно утруднять, або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду. У зв`язку із вищенаведеним змушений звернутися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 149-154 ЦПК України.

Вивчивши подані матеріали заяви про забезпечення позову, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України. Тобто, припущення заявника, що вищезазначене майно може бути відчужене іншій особі на момент виконання рішення суду не доведене.

Заявником не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову, роз`яснивши йому, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи заявника не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р. Б. Єзерський