Ухвала

22 червня 2021 року

м. Київ

справа № 750/2531/20

провадження № 61-8044ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу садівничого товариства «Маяк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом садівничого товариства «Маяк» до Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року садівниче товариство «Маяк» (далі - СТ «Маяк») звернулось до суду з позовом до Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі Державного акта серії ЧН-269 від 20 травня 1994 року у користуванні позивача знаходиться земельна ділянка, площею 5,78 га, розташована у АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звернувся до садівничого товариства з наміром вступити в члени товариства з метою отримання довідки та членської книжки про користування земельною ділянкою НОМЕР_1 для подальшого її оформлення у приватну власність шляхом безоплатної передачі для індивідуального садівництва. Однак ОСОБА_4 , як голова правління СТ «Маяк», діючи без дотримання процедури (вступ до членства здійснюється на підставі рішення правління після сплати усіх внесків) видав ОСОБА_1 довідку на право користування зазначеною земельною ділянкою та членську книжку садівничого товариства «Маяк». Після того, на підставі рішення Чернігівської міської ради № 36/ VІІ-34 від 29 листопада 2018 року, ОСОБА_1 отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 для індивідуального садівництва. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним за статтями 366, 368-3 КК України (складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів), однак незважаючи на це Чернігівська міська рада прийняла рішення, яким затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач стверджував, що рішення про прийняття ОСОБА_1 в члени садівничого товариства не приймалось та було порушено кримінальну справу відносно підробки документів, які підтверджують нібито користування відповідачем земельною ділянкою НОМЕР_1 . Тому міська рада не мала законних підстав приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатної її передачі у власність ОСОБА_1 як члену садівничого товариства.

СТ «Маяк» просило визнати незаконним та скасувати підпункт 3.5.1 пункту 3 рішення Чернігівської міської ради № 45/VІІ-7 від 26 вересня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та безоплатної передачі у власність ОСОБА_1 , як члену садівничого товариства «Маяк», земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0661 га (кадастровий номер :02:007:0168).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, в задоволенні позову СТ «Маяк» відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що оспорюване рішення прийнято на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який був розроблений сертифікованим інженером - землевпорядником та сертифікованим інженером - геодезистом відповідно до норм діючого законодавства, при цьому проект містить в собі акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, в якому наявні підписи власників/користувачів суміжних земельних ділянок. Також, само по собі визнання незаконним рішення не призведе до відновлення прав садівничого товариства, оскільки ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку відчужене іншій фізичній особі.

Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції, зазначивши, що оспорюваний позивачем підпункт 3.5.1 пункту 3 рішення Чернігівської міської ради № 45/VІІ-7 від 26 вересня 2019 року не суперечить принципам належного врядування та відповідає засадам «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Було встановлено, що відповідач набув у власність ділянку, якою він правомірно користувався за цільовим призначенням, у межах норм, передбачених законом, на підставі рішення міської ради. За таких обставин, задоволення позову з формальних підстав покладатиме надмірний індивідуальний тягар на особу, яка володіє ділянкою, а отже, порушить справедливий баланс інтересів сторін.

СТ «Маяк» 11 травня 2021 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме: доплатити судовий збір; вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

У червні 2021 року на виконання ухвали Верховного Суду від 28 травня 2021 року СТ «Маяк» засобами поштового зв`язку подало докази сплати судового збору та уточнену касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В уточненій касаційній скарзі СТ «Маяк» підставою касаційного оскарження судового рішення зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку). Разом з тим, в уточненій касаційній скарзі СТ «Маяк» зазначає, що у даному випадку, розглядаючи подібні правовідносини Верховний Суд України зробив висновок, викладений у постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а14. Однак, Велика Палата Верховного Суду відступила від цього правового висновку і апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що в касаційній скарзі не зазначено постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. СТ «Маяк» не зазначає в уточненій касаційній скарзі конкретну постанову Великої Палати Верховного Суду (дату ухвалення судового рішення та номер справи). Як наслідок, таке посилання не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення. Тому СТ «Маяк» не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу садівничого товариства «Маяк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат