Справа № 368/1331/20
Рішення

Іменем України

"29" березня 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирівської сільської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

10.12.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Мирівської сільської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , яке видане 07 травня 2013 року. Орган що видав свідоцтво Виконком Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, до двох місяців, з дня набрання законної сили даного рішення.

3. Сплату судового збору залишити за Позивачем.

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 80 років, померла спадкодавець - ОСОБА_3 , (далі - Спадкодавець), яка була рідною матір`ю Позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач).

Факт споріднення Спадкодавця та Позивача, підтверджується - свідоцтвом про - вродження, серії НОМЕР_3 , яке видане 09.10.1959 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області де в графі "мати" зазначена ОСОБА_3 .

Окрім Позивача, у спадкоємця також є син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , яке видане 06.12.1977 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області де в графі "мати" зазначена ОСОБА_3 .

Факт смерті Спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 07 травня 2013 року. Орган що видав свідоцтво Виконком Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Місце смерті - м. Київ.

За життя Спадкодавцю належала спадщина:

- домоволодіння, в будинку АДРЕСА_1 (далі - Домоволодіння), та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до якого все майно, яке було належне спадкодавцю, було заповіщено Позивачу.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, листом від 28.09.2020 р. вих. № 284/01-16, приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Руденко Андрій Володимирович, розглянувши заяву Позивача від 28.09.2020 року про прийняття спадщини, надав наступну відповідь:

- "згідно діючого законодавства України спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, повинні у шестимісячний строк з часу смерті спадкодавця особисто звернутися до нотаріуса і заявити про свій намір прийняти спадщину, шляхом подання заяви про це, або ж надіслати на адресу вказаного нотаріуса заяву, підпис на якій має бути обов`язково засвідчений нотаріально.

Одночасно повідомляє про те, що згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які є малолітніми, неповнолітніми, недієздатними, обмежено дієздатними, а також ті, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час його смерті, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом встановленого строку для прийняття спадщини не заявлять про свою відмову від прийняття спадщини особисто, чи через своїх батьків (усиновлювачів), піклувальників, опікунів.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не подав заяву про прийняти спадщини, він вважається таким, що її не прийняв.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець який спадщину прийняв, не надасть згоди на прийняття Вами спадщини, або ж таких спадкоємців не має, то Ви можете звернутися до суду з позовною заявою про надання Вам додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини, якщо причини пропуску будуть поважними.

Враховуючи надану Вами інформацію про те, що після померлої гр. ОСОБА_3 спадкову справу заведено не було, що також підтверджується витягом із Спадкового реестру від 28.09.2020р. № 61846133, якщо Ви маєте намір прийняти спадщину померлої ОСОБА_3 , то Вам необхідно звернутися до суду з позовом про надання Вам додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини".

Однак, враховуючи відповідь приватного нотаріуса, вона вважає, що її права, як Позивача на спадкування підлягають судового захисту.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

- у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов' язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для дгїшняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними.

В свою чергу вона вважає, що вона, - Позивач пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, про що нижче:

- Так, як зазначено в свідоцтві про смерть, місце смерті спадкодавця є місто Київ, що пояснюється тим, що останні роки свого життя спадкодавець хворіла, та вона, - порзивач змушена була доглядати, у тому числі і за своїм місцем проживання в м. Києві.

Згідно довідки Мирівської сільської ради від 07.05.2013 року, ОСОБА_1 дійсно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 по день її смерті та вела з нею спільне господарство.

Таким чином, доглядаючи останні роки Спадкодавця, шляхом здійснення його лікування та організацію його поховання, а також здійснюючи догляд за спадковим майном Спадкодавця, Позивач вважав, що він фактично прийняв спадщину.

Крім того, після смерті Спадкодавця , Позивач проживав у м. Києві, а спадщину необхідно було приймати в м. Кагарлик, що спричиняло незручності для Позивача, у зв`язку із зайнятістю у справах.

Як наразі вказує судова практика, зокрема яка викладена у Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємців; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; тощо.

Зазначає, що в силу ст. 1298 ЦК України, Позивач не заявив свого права про відмову від спадщини, а навпаки реалізуючи своє право на прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз`яснено право на звернення до суду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є, - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування' фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якшо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк лля прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦІЖ України, повідомляє наступне:

- п.6. - Позивач звернувся до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва.

- п. 7. - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися.

- п. 8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки".

- п. 9 - Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн..

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тому, на підставі вищевикладеного та у відповідності із ст. ст. 16, 1258, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,13,174-177,184,187 ЦПК України, - позивач просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовнці вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

10.12.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

16.02.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 01.03.2021 року.

01.03.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:

1. В справі № 368/1331/20, провадження № 2/368/244/21, залучено правонаступника первинного відповідача, - Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, (09241, Київська область, Кагарлицький район, с. Мирівка, вул. Гагаріна, будинок 28, Код ), її правонаступником, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області, (09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, Код ).

2. Копію ухвали надіслано сторонам по справі.

Слухання справи призначено на 29.03.2021 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.03.2021 року, позивач ОСОБА_1 та її представник, - адвокат Матюшенков Д.В. не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.03.2021 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача, в якій він проти позову не заперечує, просить суд слухати справу без участі його представника.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 29.03.2021 року, третя особа на стороні позивача, - ОСОБА_2 , - не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій третя особа просить суд слухати справу без його участі, підтримує позов в повному обсязі.

Визнання позову відповідачем в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, (виключна підсудність).

Як вбачається з матеріалів справи, - дана справа стосується прав та обов`язків щодо спадкового нерухомого майна, яка розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що тягне за собою застосування наступних норм права при визначенні підсудності справи, а саме:

- згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

До таких позовів відносяться, - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявления вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Водночас, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно, а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту даної заяви, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так, об`єктом спадкової маси є право власності на об`єкт нерухомого майна, - земельну ділянку, яка розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що територіально підпадає під юрисдикцію Кагарлицького районного суду Київської області.

Отже, враховуючи ту обставину, що даний спір стосується права власності на нерухоме майно, а саме, - земельної ділянки, яка розміщена на території Кагарлицького району Київської області, то в даному випадку дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 80 років, померла спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 , (далі - Спадкодавець), яка була рідною матір`ю Позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач).

Факт споріднення Спадкодавця та Позивача, підтверджується - свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 , яке видане 09.10.1959 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області де в графі "мати" зазначена ОСОБА_3 .

Окрім Позивача, у спадкоємця також є син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , яке видане 06.12.1977 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області де в графі "мати" зазначена ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 в даній справі є третьою особою на стороні позивача.

Факт смерті Спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 07 травня 2013 року. Орган що видав свідоцтво Виконком Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Місце смерті - м. Київ.

За життя Спадкодавцю належала спадщина:

- домоволодіння, в будинку АДРЕСА_1 (далі - Домоволодіння), та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до якого все майно, яке було належне спадкодавцю, було заповіщено Позивачу.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, листом від 28.09.2020 р. вих. № 284/01-16, приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Руденко Андрій Володимирович, розглянувши заяву Позивача від 28.09.2020 року про прийняття спадщини, надав наступну відповідь:

- "згідно діючого законодавства України спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, повинні у шестимісячний строк з часу смерті спадкодавця особисто звернутися до нотаріуса і заявити про свій намір прийняти спадщину, шляхом подання заяви про це, або ж надіслати на адресу вказаного нотаріуса заяву, підпис на якій має бути обов`язково засвідчений нотаріально.

Одночасно повідомляє про те, що згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які є малолітніми, неповнолітніми, недієздатними, обмежено дієздатними, а також ті, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час його смерті, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом встановленого строку для прийняття спадщини не заявлять про свою відмову від прийняття спадщини особисто, чи через своїх батьків (усиновлювачів), піклувальників, опікунів.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не подав заяву про прийняти спадщини, він вважається таким, що її не прийняв.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець який спадщину прийняв, не надасть згоди на прийняття Вами спадщини, або ж таких спадкоємців не має, то Ви можете звернутися до суду з позовною заявою про надання Вам додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини, якщо причини пропуску будуть поважними.

Враховуючи надану Вами інформацію про те, що після померлої гр. ОСОБА_3 спадкову справу заведено не було, що також підтверджується витягом із Спадкового реестру від 28.09.2020р. № 61846133, якщо Ви маєте намір прийняти спадщину померлої ОСОБА_3 , то Вам необхідно звернутися до суду з позовом про надання Вам додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини".

Відповідно, враховуючи відповідь приватного нотаріуса, яка по своїй суті є відмовою у видачі нотаріально посвідченого свідоцтва про спадкування, суд вважає, що права Позивача на спадкування підлягають судового захисту, тим паче, за життя спадкодавець заповів все своє майно позивачу по справі, а інший спадкоємець не заперечує проти такого факту.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

- у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов' язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для дгїшняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними.

Позивач пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме:

- доглядаючи останні роки Спадкодавця, шляхом здійснення його лікування та організацію його поховання, а також здійснюючи догляд за спадковим майном Спадкодавця, Позивач вважав, що він фактично прийняв спадщину.

Як наразі вказує судова практика, зокрема яка викладена у Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємців; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; тощо.

Зазначає, що в силу ст. 1298 ЦК України, Позивач не заявив свого права про відмову від спадщини, а навпаки реалізуючи своє право на прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз`яснено право на звернення до суду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є, - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування' фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якшо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк лля прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вищезазначені причини пропуску Позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є поважними.

Таким чином, враховуючи відповідь нотаріуса (відмову у заведенні спадкової справи, та, відповідно, - відмова у видачі свідоцтва про спадкування), суд вважає, що право Позивача на спадкування підлягає судовому захисту, - з наданням додаткового строку на прийняття спадщини, - шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однак у встановлений законом строк, позивач ОСОБА_5 не зверталася до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та, відповідно, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим що про існування заповіту позивач дізналася лишев липні 2020 року, що, на думку суду, - є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Положенням ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори:

- у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Отже, якщо позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, інший спадкоємець не надає письмової згоди на прийняття спадщини позивачем, а тому суд вважає, що позивач вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними,

В силу ст. 1298 ЦК України, Позивач не заявила свого права про відмову від спадщини, а навпаки, - реалізуючи своє право на прийняття спадщини, - звернулася до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено право на звернення до суду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернугися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судові витрати.

В зв`язку з тим, що позивач в прохальній частині позовної заяви не ставить питання про стягнення судових витрат з відповідача, а суд вирішує спір лише на підставі заявлених позовних вимог, тому не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а тому судові витрати слід залищити за позивачем, не стягуючи такі з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 174- 175, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Мирівської сільської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причини пропуску фізичною особою:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою село Мирівка Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_6 , виданий 15 березня 2001 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Київ, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 07 травня 2013 року виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, - поважними, та:

- встановити фізичній особі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці село Мирівка Кагарлицького району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_6 , виданий 15 березня 2001 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , - додатковий строк у три місяці з дня вступу даного рішення в законну силу, - для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Київ, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 07 травня 2013 року виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.