Провадження №2/337/1443/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 червня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він працював на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду в арматурно -форміровачному цеху на ділянці «Завод залізобетонних конструкцій та матеріалів» ТОВ «Запорізький ДБК» з 15.11.2016р. по 23.03.2020р. Звільнився з підприємства за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення при розрахунку йому не була виплачена заробітна плата в повному розмірі. Згідно з довідкою відповідача, станом на 29.03.2021р. заборгованість по заробітній платі становить 13803,43 грн., яку він просить стягнути з відповідача на свою користь. Також зазначає, що оскільки роботодавець при звільненні та в подальшому не виплатив йому нараховану заробітну плату, вважає, що він має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ч.1 ст.117 КЗпП України, та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.3020р. по 05.05.2021р. в розмірі 62748,43 грн. Також просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у період з 01.12.2019р. по 23.03.2020р. в сумі 1015,68 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 06.05.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання неодноразово не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Повідомлень про причини неявки, клопотання про відкладання розгляду справи, відзиву на позовну заяву або зустрічного позову у встановлений строк суду не подав.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд встановив, що сторони перебували в трудових правовідносинах, ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду в арматурно-формувальному цеху на ділянці «Завод залізобетонних конструкцій та матеріалів» ТОВ «Запорізький ДБК» з 15.11.2016р. (наказ №154-к від 15.11.2016р.) по 23.03.2020р. (наказ №15-к від 23.03.2020р.).Звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідні записи про призначення та звільнення містяться в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що в день звільнення позивача, ТОВ «Запорізький ДБК» не провело з ним повний розрахунок, не виплатив позивачу заробітну плату.

Факт заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 на день звільнення підтверджено довідкою ТОВ «Запорізький ДБК» б/н від 29.03.2021р., відповідно до якої станом на 29.03.2021р. заборгованість по заробітній платі становить 13803,43 грн. та складається з заборгованості за: грудень 2019 р. в розмірі 3612,17 грн., січень 2020р. в розмірі 802,11 грн., лютий 2020р. в розмірі 6831,05грн.

Дані про виплату ТОВ «Запорізький ДБК» позивачу заборгованості по заробітній сплаті станом на день розгляду справи відсутні.

Також судом встановлено, що відповідно до індивідуальних даних про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) щодо ОСОБА_1 , йому у грудні 2019р. нараховано заробіток в розмірі 8835,00 грн., у січні 2020р. 4723,00 грн., у лютому 2020р. 4723,00 грн., у березні 2020р. 8485,78 грн.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст.4 Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 23 квітня 1999 року № 692) компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони перебували в трудових правовідносинах, 23.03.2020р. позивач звільнений з підприємства відповідача за угодою сторін, але в порушення вимог ст.47, 116 КЗпП України, відповідач в день звільнення позивача і до теперішнього часу не здійснив з ним повного розрахунку, у зв`язку з чим суд вважає необхідним в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 13803,43 грн.

Крім того, оскільки підприємство відповідача своєчасного розрахунку з позивачем не здійснило, у день звільнення позивача належних працівникові сум заробітної плати не виплатило, це є підставою для застосування ст.117 КЗпП та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а, отже, працівник може визначати остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення.

Взагалі відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подав, представник відповідача в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.

Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку про наявність вини підприємства у затримці розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з періоду затримки - 24.03.2020р. (наступний день після звільнення) по 05.05.2021р. (дата визначена позивачем) та розміру середньоденного заробітку позивача, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995р. № 100 (далі Порядок).

Так, абзацом 3 п.2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацами 1, 3 п.8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з ч.1 ст.52 КЗпП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

При розрахунку середньоденної заробітної плати позивача суд приймає надані ним докази, зокрема копію Довідки ПФУ з індивідуальними даними про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) щодо ОСОБА_1 , відповідно до якої йому у грудні 2019р. нараховано заробіток в розмірі 8835,00 грн., у січні 2020р. 4723,00 грн., у лютому 2020р. 4723,00 грн., у березні 2020р. 8485,78 грн.

Строк затримки розрахунку з 24.03.2020р. по 05.05.2021р. за встановленим п`ятиденним робочим тижнем (з урахуванням святкових днів) становить 279 робочих дні.

Заробітна плата позивача за останні фактично повно відпрацьовані два місяця роботи, що передували місяцю звільнення становить: у січні 2020 року 4723,00 грн., у лютому 2020 року 4723,00 грн. Відпрацьовано у ці місяці 41 робочий день (у січні 2020р. - 21 день, у лютому 2020р. - 20 днів).

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить: (4723,00 грн. + 4723,00 грн.) : 41 = 230,39 грн.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за періодз 24.03.2020р. по 05.05.2021р. становить: 230,39 грн. х 279 днів = 64278,81 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Виходячи із закріпленого у наведеній правовій нормі принципу диспозитивності цивільного судочинства та враховуючи, що ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Запорізький ДБК» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 62748,43 грн., то саме ця сума підлягає стягненню.

Також суд прийшов до висновку, що у зв`язку із порушенням проведення повного розрахунку з позивачем в день звільнення, він має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати розрахована за період з 01.12.2019р. по 01.05.2021р. у розмірі 1015,68 грн.

Здійснивши власний розрахунок суми компенсації з 01.01.2020р. (наступний місяць виникнення заборгованості) по 01.05.2021р. (дата визначена позивачем), виходячи з такої формули: сума компенсації = сума боргу х індекс інфляції / 100% - сума боргу, де індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період, суд встановив, що:

- компенсація на борг за грудень 2019р. (розрахунок з 01.01.2020р.) становить: 3612,17 грн. х (100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70%)/100% - 3612,17 грн. = 361,64 грн.;

- компенсація на борг за січень 2020р. (розрахунок з 01.02.2020р.) становить: 802,11 грн. х (99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70%)/100% - 802,11 грн. = 78,54 грн.;

- компенсація на борг за лютий 2020р. (розрахунок з 01.03.2020р.) становить: 2558,10 грн. х (100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70%)/100% - 2558,10 грн. = 258,94 грн.;

- компенсація на борг за березень 2020р. (розрахунок з 01.04.2020р.) становить: 6831,05 грн. х (100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70%)/100% - 6831,05 грн. = 631,77 грн.

Усього розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивача становить 1330,89 грн.

Водночас, виходячи із закріпленого у ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності та враховуючи, що ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Запорізький ДБК» компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх строків в сумі 1015,68 грн., то саме ця сума підлягає стягненню.

Також у даному випадку суд виходить з того, що ОСОБА_1 в позовній заяві просить стягнути суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх строківбез урахування податків й інших обов`язкових платежів.

Крім того, суд враховує, що питання оподаткування доходів регулюються нормами Податкового кодексу України, відповідно до якого утримання і перерахування податку із суми відповідного доходу здійснюється податковим агентом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вказане питання не може вирішуватись судом при ухваленні рішення у цій справі, а є питанням виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, але сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. за вимоги про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ «Запорізький ДБК» на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» (, юридична адреса: м.Запоріжжя, вул. Олександра Пивоварова, буд.4) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 13803,43 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 62748,43 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 1015,68 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, а також понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн., а всього 78475 (сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 54 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.06.2021 року.

Суддя М.В. Сидорова