КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/8966/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2122/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

9 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2020 року позивач звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Укргазбанк», посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 02 квітня 2007 року між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір № 85-Ф/07.

За умовами Кредитного договору (п. 1.1.) банк надає споживчий кредит у сумі 54 000, 00 дол. США на строк з 02 квітня 2007 року по 01 квітня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 процентів річних.

Проте, всупереч ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», його не було повідомлено на момент укладення Кредитного договору про умови, визначені цією нормою закону,зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний;варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;можливість дострокового повернення кредиту та його умови;необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Вважає, що вказане свідчить, що дії відповідача щодо порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є різновидом нечесної підприємницької практики, а тому, як наслідок, на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», Кредитний договір є недійсним.

Просив визнати недійсним кредитний договір № 85-Ф/07 від 02 квітня 2007 року, що був укладений між ОСОБА_1 та відповідачем.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Укргазбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що по програмі «Іпотечний кредит», який підписаний ним 15 березня 2007 року, зазначено не всі умови (інформація) про споживчий кредит, який було надано, крім цього зазначає, що його ознайомлено із програмою«Іпотечний кредит», а не з умовами договору кредиту.

Вважає, що відповідач належним чином не попередив його про всі умови кредитування та ввів у оману щодо можливості кредитування виключно у іноземній валюті, що є різновидом нечесної підприємницької практики, а тому, як наслідок, на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитний договір є недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони у належній формі дійшли згоди щодо умов кредитування, визначених у кредитному договорі, а саме: ціни договору та відсоткової ставки за користування кредитними коштами, позивач не заперечувавяк укладення договору, так і отримання кредитних коштів, а також виконання умов договору, оскільки тривалий час сплачувавкредит та відсотки по ньому.

За ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чиннійна часвиникнення спірних правовідносин) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупнувартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації,суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

За змістом ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,відносини банку з клієнтом регулюються законодавством, нормативно-правовими актамиНаціонального банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Судом встановлено, що 15 березня 2007 року ОСОБА_1 був ознайомлений з Умовами кредитування по програмі «Іпотечний кредит» та 02 квітня 2007 року між ним та відповідачембув укладений кредитний договір № 85-Ф/07, відповідно до якого банком було надано позивачу споживчий кредит в сумі 54 000, 00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом,виходячи з 12,5% річних.

Строк дії кредитного договору встановлений до 01 квітня 2019 року.

В забезпечення зобов'язань за укладеним договором банком прийнято в іпотеку нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3.1.8 договору, банк зобов`язується у випадку відкликання згоди позичальника на укладення Договору, повернути позичальнику кошти, сплачені ним згідно Договором.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позивача не було належним чином попереджено про всі умови кредитування та Банк ввів його у оману щодо можливості кредитування виключно у іноземній валюті, що по програмі «Іпотечний кредит», від 15 березня 2007 року, зазначена не вся інформація про споживчий кредит, який було надано, крім цього зазначає, що його ознайомлено із програмою «Іпотечний кредит», а не з умовами договору кредиту, з огляду на наступне.

З умов кредитування по програмі «Іпотечний кредит», підписаних позивачем 15 березня 2007 року, вбачається, що останній отримав повну інформацію про умови кредитування, в тому числі інформацію, надання якої є обов`язковою за умовами Закону України «Про захист прав споживачів».

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони у належній формі дійшли згоди щодо умов кредитування, визначених у кредитному договорі, а саме: ціни договору та відсоткової ставки за користування кредитними коштами, визначено графік погашення заборгованості.

З оспорюваного кредитного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли всіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідально їх внутрішній волі. При укладенні договору позивачем не пред`являлося будь-яких вимог в частині надання додаткової, незрозумілої йому інформації, якщо таке нерозуміння мало місце, тривалий час виконував умови договору, сплачуючи кредит та відсотки по ньому, вся інформація про розмір грошових зборів була зазначена в договорі, з якою він погодився, підписавши договір.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чиннійна момент виникнення спірних правовідносин), споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не заперечував отримання ним кредиту та виконання умов даного кредитного договору.

Крім того, як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2011 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь банку стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 50 096, 80 доларів США та 5 416, 78 грн.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 10 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді