справа №544/1257/20
пров.№6/544/9/2021
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т. В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи- Ціко В.О.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої вказав, що на виконанні у Пирятинському відділі ДВС знаходиться виконавчий лист, згідно якого він є боржником, а ГУ ДФС- стягувачем. 27 січня 2021 року заявнику стало відомо, що Пирятинським районним судом відносно нього винесена постанова щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Крім цього, стало відомо, що у межах виконавчого провадження №59765689 було повернуто виконавчий лист стягувачу та ніякі дії по даному виконавчому провадженню, на даний час не здійснюються. До Пирятинського відділу ДВС заявник звернувся для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України та виключення про нього відомостей з Єдиного реєстру боржників. Проте ОСОБА_1 було відмовлено. Вважає винесення вказаної постанови відділом ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передчасним та таким, що суперечить чинному законодавству. За наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордом; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон. Крім цього, вважає, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. На думку заявника, наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Пояснює, що на даний час виконавчих проваджень відносно нього на виконанні не перебуває, тобто, підстави, які слугували причиною застосування до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України перестали існувати, у зв`язку з чим просить скасувати заходи забезпечення виконавчого провадження №59765689, у вигляді тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ціко В.О. в судовому засіданні заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення вимог з огляду на те, що повернення виконавчого документу стягувачу не є підставою для скасування заходів забезпечення виконавчого провадження.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, у Пирятинському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні перебуває Вимога ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34365-17 У, виданої 11.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21 030,90 грн. На підставі вказаного документу державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ 01.10.2019 винесено постанову та відкрито виконавче провадження № 59765689.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику для виконання. Згідно заяви від 02.12.2019 року боржник ОСОБА_1 отримав у Пирятинському РВ ДВС копію виконавчого провадження №59765689.

Державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника. Згідно отриманих державним виконавцем електронних відповідей з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України джерел доходів боржника (в тому числі пенсії), відкритих рахунків у банківських установах не виявлено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, майна, що належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

У зв`язку з чим, виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, що належить боржнику на праві власності, на яке законом можливо звернути стягнення (а.с.39).

Частини 5, 8 ст.441 ЦПК України передбачають, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Тобто, вирішуючи питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, суд повинен з`ясувати наявність обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що виконавчий документ з примусового виконання Вимоги ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34365-17 У від 11.05.2019, повернутий стягувачу, тому ніякі виконавчі дії в межах даного виконавчого провадження щодо нього не здійснюються.

Разом із тим, суд вважає, що вищезазначені доводи заяви ОСОБА_1 не є передбаченими ч.5 ст.441 ЦПК України підставами для скасування судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ухвала Пирятинського районного суду Полтавської області по справі 544/1257/20 від 02 жовтня 2020 року, скасована та не є чинною.

Виконавчий документ, а саме Вимога ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34365-17 У, в рамках виконання якої тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичної сплати боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21030,90 грн, не виконаний. На адресу відділу державної виконавчої служби від стягувача не надходило повідомлення про виконання вищевказаної Вимоги ГУ ДФС.

Боржником не надано доказів на підтвердження виконання Вимоги №Ф-34365-17 У, тому підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Згідно з вимогами ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р.№ 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1,3,4,5,9 частини першої цієї статті.

Згідно із п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За правилами ч.4 статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В подальшому відповідна ухвала суду направляється до Адміністрації Державної прикордонної служби України, згідно якої боржник зараховується до певного списку, який є на особливому контролі та на якого в подальшому поширюється обмеження щодо перетину кордону України.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає наслідки закінчення виконавчого провадження.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд звертає увагу, що згідно із приписами Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчується у разі такого повернення виконавчого документа без виконання як: на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ (п.10 ст.39 Закону); надіслання виконавчого документу до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (п.11 ст.39 Закону).

У той час як повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону (у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення) не є завершенням виконавчого провадження у розумінні ст.40 Закону і згідно з ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Боржником Вимога ГУ ДФС не виконана, що ним не заперечується у заяві, і до того ж підтверджується поверненням виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, таке повернення виконавчого документа не припиняє арешт майна, не припиняє тимчасове обмеження у виїзді за кордон, як захід примусового виконання рішення суду, а стягувач має право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що на час повернення виконавчого документа стягувачу обов`язку державного виконавця одночасного зняття обмеження у праві виїзду за межі України законодавство не передбачало, виконавче провадження було завершено, однак не закінчено.

Заявник ОСОБА_1 помилково ототожнює поняття «повернення виконавчого документа стягувачу» і «закінчення виконавчого провадження», які регулюються різними статтями Закону України«Про виконавчепровадження» і мають різні юридичні наслідки.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Отже, підстав для зняття тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не було як на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, так і не існує на час розгляду цієї заяви.

Аналогічна позиція відображена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.08.2019 р. по справі № 335/6675/13-ц (провадження № 61-15563ск19).

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2021.

Суддя - Сайко О. О.