03.02.2021 227/2230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 лютого 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді й Корнєєвої В.В.,

при секретарі Голомідовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку заочного розгляду та спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави, в обґрунтування якої позивач зазначив, що 08 січня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.82923.001, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 46665,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 січня 2018 року та сплатити проценти за його користування в розмірі 15,50% річних. Окрім того, 08 січня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № РХ029031.82935.001, предметом якого є надання поруки поручителем перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення прав вимог, відповідно до умов якого останньому перейшло право вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Позивач зазначає, що банк виконав всі зобов`язання в повному обсязі, а відповідач всупереч умовам кредитного договору своєчасно не здійснює платежів для погашення сум заборгованості по кредиту, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви(01.06.2020 року) утворилася заборгованість в загальному розмірі 67451,05 грн.( 36060,63 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; 26536,66 грн. сума заборгованості по відсоткам; 4853,76 грн. комісія), яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також просить стягнути солідарно з відповідачів витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. В строк, встановлений судом, позивачем було усунуто вказані недоліки, у зв`язку з чим ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, по справі призначено судове засідання, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачами подано не було.

В судове засідання сторони повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд без його участі, від інших учасників справи жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідачів.

Суд, вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.82923.001, відповідно до умов якого банк на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти, а саме кредит в сумі 46665,00 грн. на придбання позичальником автомобіля. Термін користування кредитом до 07 січня 2018 року, процентна ставка за користування кредитом складає 15.50 процентів річних, позичальник сплачує комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору, сплата комісії здійснюється в гривні(а.с.6).

Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повергнення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливої неустойки, а також інших витрат виступає автомобіль марки Geely. Згідно п.п.2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8 кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівки з каси банку або перерахування грошових кошті на відповідні рахунки, зазначені в заяві позичальника. Період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначені строки вони вважаються простроченими. Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.8. погашення заборгованості за цим договором, за винятком винагороди, що виплачується в момент надання кредиту, здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 2) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частинку кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в інтервал нарахування процентів не включається.

Згідно пп. 3.1.9 кредитного договору банк має право достроково стягнути кредит, проценти та комісії в порядку, передбаченому кредитним договором. Пунктом 4.2.1 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Згідно п. 6.1 договору при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена в п. 1.4 договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються рік 360 днів, місяць рівний календарній кількості днів. Відповідно до п. 6.2 банк має право нарахувати позичальнику штраф в розмірі 2,0 % від суми кредиту, зазначеного в п. 1.2 цього договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п.4.2.3, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.10, 4.2.11 цього договору за кожний факт порушення. Пунктом 6.3 встановлено, що за порушення строків сплати процентів та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Окрім того, 08 січня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № РХ029031.82935.001(а.с. 24), відповідно до умов якого предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, комісії, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у п. 18 цього договору, відповідно до якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 08 січня 2013 року № IKAPNAIG.82923.001, згідно якого кредитор надає боржнику кредит в сумі 46665,00 грн. на наступні цілі: придбання авто, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у виді строкового кредиту в сумі 46665,00 грн. на наступні цілі: придбання авто у строк з 08 січня 2013 року по 07 січня 2018 року включно, сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, сплати щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % за місяць від суми кредиту у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця. Позичальник сплачує банку комісію за оцінку фінансового стану позичальника в розмірі 0,00% від суми кредиту, в день укладення договору; щомісячного у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів щомісяця в період сплати, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором; сплати відсотків при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена в п. 18.2 цього договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення; сплатити пеню у випадку несвоєчасного погашення процентів за користування кредитом та/або комісії у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком нараховуються згідно кредитного договору. Сплата пені здійснюється в гривні. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Пунктом 6 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 7 вказаного договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (ь).

Згідно п. п.13,14 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами в діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.24).

З матеріалів справи також вбачається, що 08 січня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» було укладено договір застави рухомого майна ZXA019500.82923.002, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майна, опис якого зазначений в п. 35.4 цього договору, а саме : авто Ceely СК 1.5 VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставна вартість якого складає 57900,00 грн, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (а.с.25-27). Як зазначив позивач у заяві, поданій до суду, звернення стягнення на заставне рухоме майно ним не зверталося (а.с.56).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 06.03.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого сторони узгодили, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.32-33). Пунктом 2.2 вказаного договору встановлено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основного договору.

До вказаного договору позивачем додано витяг з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що до нового кредитора, який є позивачем у справі, перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № IKAPNAIG.82923.001, укладеним 08.01.2013 року з ОСОБА_1 , а також за договором застави № ZXA019500.82923.002 від 08.01.2013 року, предметом якого є рухоме майно авто Ceely СК 1.5 VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставна вартість якого складає 57900,00 грн. Також новому кредитору було передано право вимоги за договором поруки № РХ029031.82923.001, який було укладено 08.01.2013 року з ОСОБА_2 . Загальний залишок заборгованості на дату укладення договору 06.03.2019 року складає 67466,48 грн., яка складається з: 36060,63 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; 26536,66 грн. сума заборгованості по відсоткам; 4853,79 грн. комісія. (а.с.35).

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього станом на 01.06.2020 утворилася заборгованість в загальному розмірі 67451,05 грн., яка складається з: 36060,63 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; 26536,66 грн. сума заборгованості по відсоткам; 4853,76 грн. комісія (а.с.5).

В той же час, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Зі змісту кредитного договору вбачається, що кінцевою датою повернення відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів сторонами визначено 07 січня 2018 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 25.07.2014 року (а.с.11).Після цієї дати, згідно розрахунку заборгованості, будь-які платежі в рахунок погашення боргу від Позичальнику до Банку не надходили. Вказане свідчить про те, що Позичальник належним чином свої кредитні зобов`язання не виконав.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 06.03.2019 року(дату договору про відступлення прав вимоги) розмір заборгованості за тілом кредиту складає 36060 грн.63 коп.(а.с.88зв.) Позивачем під час звернення до суду із позовом сума основної заборгованості за кредитом(тіло кредиту) не збільшувлася та складає 36060 грн.63 коп. Таким чином, позовін вимоги про стягнення з Позичальника простроченої заборгованості за кредитом в сумі 36060,63 грн. підтвердженні розрахунком банку та є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом в розмірі 26536,66 грн., то суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки проценти були нараховані до 06.03.2019 року, тобто після закінчення строку кредитування , а саме після 07.01.2018 року.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що сторони домовились, що грошові кошти Банк надає Позичальнику на умовах платності, а саме зі сплатою за користування кредитом 15,5% річних (п.1.4. кредитного договору). Період сплати процентів за кредитним договором визначено щомісячними платежами з 1 по 10 число кожного поточного місяця (п.2.4 кредитного договору). Остаточний строк погашення кредиту визначений п.1.3 Кредитного договору, а саме 08.01.2017 року. У відповідно до п.2.9.1 Кредитного договору сторони домовились про те, що у разі дострокового часткового погашення Кредиту погашається основна сума боргу при відсутності простроченої заборгованості за Кредитом, при цьому, заборгованість за відсотками погашається в період сплати вказаний в п.2.4. Кредитного договору. Умов, які б свідчили про те, що сторони кредитного договору обумовили сплату процентів у розмірі 15,5 % річних і після закінчення терміну користування кредитом, Кредитний договір не містить. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів після 08.01.2017 року (закінчення строку кредитування) до 06.03.2019 року (дата, на яку розрахована заборгованість) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18 (пункти 48-55 постанови).

Враховуючи наведене, позивач має право на стягнення прострочених відсотків за користування кредитом за період з 13.08.2014 року по 07.01.2018 року в розмірі 19932,29 грн.(а.с. 19 звор.) Суд вважає, що в іншій частині позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, які нараховані за період з 08.01.2018 року по 06.03.2019 року, задоволенню не підлягають, оскільки їх нарахування здійснювалось після закінчення строку кредитування.

Щодо стягнення суми заборгованості по комісії, яка складає 4853,76 грн., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений в п. 1.2.

Відповідно до підпункту 18.3. пункту 18 договору поруки передбачено, що боржник повинен виконати зобов`язання, зокрема сплатити щомісячну комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 відсотків від суми кредиту у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця.

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції яка діяла на час укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16.

Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Аналогічні позиції ВС висловлені в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 716/179/15-ц, в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 695/3474/17 (провадження № 61-21827 св18), в постанові 06 листопада 2019 року по справі № 333/3118/15-ц (провадження № 61-33603св18), в постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15-ц (провадження № 61-43940св18).

Таким чином, вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Слід зазначити, що, як вбачається з матеріалів справи, виконання зобов`язання по даному кредитному договору забезпечене заставою рухомого майна, проте, як зазначає позивач в своїй довідці, стягнення на майно, яке було предметом застави, з боку позивача не проводилося (а.с.56).

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості солідарно з поручителя ОСОБА_2 суд зазначає наступне:

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № РХ029031.82923.001 від 08.01.2013 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручається перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 08.01.2013 року (а.с.24).Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін, що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що сторони узгодили термін користування кредитними коштами до 07 січня 2018 року, тобто вказана дата є кінцевим терміном повернення кредиту. Пунктом 14 вказаного договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Із змісту договору поруки також вбачається, що ОСОБА_2 своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами кредитного договору, зокрема, предметом договору, процентною ставкою за користування кредитними коштами, терміном користування коштами, а також наслідками невиконання позичальником умов кредитного договору (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 09.06.2020 року, тобто в межах п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (07.01.2018р.).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що відповідачі мають заборгованість за кредитним договором станом на день звернення позивача до суду( 01.06.2020 року- довідка а.с. 5) в загальному розмірі 55992,92 грн., яка складається з: 36060,63 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; 19932,29 грн. сума заборгованості по відсоткам за період з 13.08.2014 року по 07.01.2018 року, в зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, в той же час в іншій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог в рівних частинах, тобто по 872,46 грн. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 553, 554, 543, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 76-81, 133, 141, 259, 263- 265,280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5Б, оф.5, ) суму заборгованості за кредитним договором № IKAPNAIG.82923.001 від 08 січня 2013 року в загальному розмірі 55992,92 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 92 копійки), яка складається з: 36060,63 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; 19932,29 грн. сума заборгованості по відсоткам (за період з 13.08.2014 року по 07.01.2018 року).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5Б, оф.5, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 872,46 грн. (вісімсот сімдесят дві гривні 46 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5Б, оф.5, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 872,46 грн. (вісімсот сімдесят дві гривні 46 копійок).

Направити відповідачам копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», , адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф.5;

Відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1

Третя особа- ПАТ " Всеукраїнський банк розвитку", 01135, м.Київ, вул.Чорновола В"ячеслава,25.

Суддя В.В. Корнєєва

03.02.2021