Справа № 509/5838/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника відповідача, адвоката Доніної Л.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь заяву позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Бочарову А.І., надану по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя,

та зустрічним позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

про визнання спільним набутим майном подружжя, виділення в окрему частку та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року, справу передано на розгляд судді Бочарову А.І.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

10 березня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Стинка Сергій Олександрович, подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання спільним набутим майном подружжя, виділення в окрему частку та визнання права власності на майно.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним набутим майном подружжя, виділення в окрему частку та визнання права власності на майно об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

17 червня 2021 року на адресу суду від позивачки за первісним позовом надійшла заява про відвід судді Бочарова А.І., з тих підстав, що вказаний суддя не може приймати участь у розгляді відповідної справи з огляду на таке, на думку позивачки за первісним позовом суддя по справі допустив грубе порушення її права на доступ до правосуддя, порушення принципу рівності сторін, дії обмежують її процесуальні права, в неї повністю відсутня довіра до призначеного складу суду у справі, та вона вважає, що вищенаведене є достатніми та вагомими підставами для відводу судді від розгляду даної справи.

Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання з`явився, заперечував проти заяви про відвід судді.

Дослідивши матеріали справи та заяву про відвід судді, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначив: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві».

У справі «Хаушільдт проти Данії» ЄСПЛ висловив свою позицію про те, що об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Таким чином, незадоволення заяви позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід може сприйматися як порушення її прав.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав люди, (Справа Індра проти Словакії) з метою уникнення численних заяв про неупередженість судді при розгляді справи, вважаю, що з даних підстав заяву про відвід судді, слід задовольнити.

З метою уникнення сумнів в упередженості та об`єктивності судді Бочарова А.І., заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки про відвід судді Бочарову А.І. задовольнити.

Цивільну справу направити до канцелярії суду з метою автоматичного розподілу, відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2021 року.

Суддя А.І.Бочаров