2/465/1586/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12.02.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Іванику Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якому просить визнати таких такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що їй на праві приватної власності належить частка в квартирі АДРЕСА_2 . Вказана частка в квартирі належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.07.2000 року виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів та Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.02.2015 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Також співвласником спірної квартири була відповідачка ОСОБА_2 , якій належала 1/5 частка, однак остання свою частку продала. Вона, а також відповідачі зареєстровані в квартирі, проте вже більше десяти років з 2007 року в такій не проживають. Відповідачі забрали свої речі та переїхали проживати за іншою адресою, і з цього часу вони не підтримують стосунків. В квартирі проживає позивачка та сплачує плату за комунальні послуги. Відповідачі з 2007 року, не сплачують комунальні платежі за утримання квартири, їхніх особистих речей в квартирі не має, що підтверджується Актами обстеження про фактичне непроживання від 24.08.2020р., від 28.05.2020 р., від 29.02.2020 р., від 28.12.2019 року складеними ОСББ «Стрийська підкова».

Ухвалою від 03.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, проте надали відзив в якому позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутності сторін, за наявних у матеріалах справи доказів, та у відповідності до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

На підставі ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.07.2000 року виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів та Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.02.2015 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою позивачці належить на праві приватної власності 2/5 частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З договору купівлі-продажу від 22.09.2020 року посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Синюк С.В. реєстровий № 3126 вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_5 придбала 3/5 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 14 Договору відповідачі (продавці) зобов`язувались в термін до 24.09.2020 року звільнити квартиру та знятись з реєстрації та зняти з реєстрації третіх осіб.

З Актів обстеження про фактичне непроживання від 24.08.2020р., від 28.05.2020 р., від 29.02.2020 р., від 28.12.2019 року складеними ОСББ «Стрийська підкова» вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року, не сплачують комунальні платежі за утримання квартири, особистих їх речей в квартирі не має.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Із цього слідує, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відділами у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сили.

Оскільки відповідачі не проживають у вказаній квартирі більше року, не користуються нею, у квартирі відсутні будь-які їхні речі, комунальних послуг не оплачує, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 81, 83, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 (1976р.н. ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (2001 р.н. ) такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (1976р.н. ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (2001 р.н. ) на користь ОСОБА_1 840, 80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Дзеньдзюра С.М.