Справа № 156/1067/20 Головуючий у 1 інстанції: Федечко М. О.
Провадження № 22-ц/802/209/21 Категорія: 76 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська»» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою відповідача Державне підприємство «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська»» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до ДП "Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська»» про стягнення заробітної плати в розмірі 26444,25 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 12.08.2020 року по 14.10.2020 року включно в розмірі 21679,09 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що він працював на Державному підприємстві «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», 12.08.2020 року звільнений з підприємства. У день звільнення роботодавець не виплатив йому заробітну плату належну при звільненні. Вказує, що відповідач і на даний час не провів з ним повного розрахунку і не виплатив сум, належних позивачу при звільненні, заборгованість із заробітної плати відповідно до довідки відповідача становить 26444,25 грн. Враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становив 498,37 грн., просить суд стягнути з відповідача на його користь 21679,09 грн. середнього заробітку з розрахунку 43,5 робочих днів з дня звільнення до моменту звернення до суду.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська»», на користь ОСОБА_1 26444,25 грн. (двадцять шість тисяч чотириста сорок чотири гривні двадцять п`ять копійок) заборгованості по виплаті заробітної плати та 16910 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот десять гривень) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 серпня 2020 року по 14 жовтня 2020 року.

Стягнути з «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська»», на користь ОСОБА_1 656 грн. сплаченого судового збору та 3900 грн. витрат на правничу допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ДП «ПДШ № 10 «Нововолинська», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не провів повного розрахунку з позивачем в день звільнення, заборгованість підприємства перед позивачем становить 26444 грн 25 коп по виплаті вихідної допомоги при звільненні, а тому останній має право на компенсаційну виплату у вигляді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по час фактичного розрахунку з ним та визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 серпня 2020 року по 14 жовтня 2020 року в сумі 21679 грн 09 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконував обов`язки заступника директора з господарських та соціальних питань ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», 12.08.2020 року наказом Т.в.о. директора звільнений на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, згідност.44 КЗпП України). Даних про те, що на даний час вище вказаний наказ скасовано суду не надано. Відповідач у наказі від 12.08.2020 року ствердив, що звільнення позивача проводиться у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України та що позивачу підлягає до виплати вихідна допомога.

Згідно з довідкою відповідача розмір заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги та усіх інших належних працівнику при звільненні сум становить 26444,25 грн, зокрема, вихідна допомога, а саме, серпень 2020 року 26444,25 грн. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 409,99 грн.

Крім цього, згідно довідки від 02.12.2020 року ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» належні до виплати кошти, а саме, заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші належні при звільненні виплати на день звільнення, які належать працівникові, становить 33848,64 грн., а саме липень 2020 3437,75 грн., серпень 2020 року 30410,89 грн., на сьогоднішній день заборгованість яка належить працівникові із заробітної плати підприємством проведена 20 серпня 2020 року в сумі 7404,39 грн: липень 2020р. 3437,75 грн., серпень 2020 року розрахункові 3966,64 грн.

Заборгованість підприємства перед позивачем становить 26444,25 грн. по виплаті вихідної допомоги. Право на виплату такої допомоги підтверджено самим відповідачем у наказі від 12.08.2020 року про звільнення позивача, який на даний час не скасований та сторонами не оспорювався. Таким чином відповідно до вимог закону повний розрахунок із звільненим працівником роботодавцем не проведено.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заробітної плати в сумі 26444 грн 25 коп по виплаті вихідної допомоги при звільненні, позивач посилався на те, що оскільки в день звільнення сума, яка належала до виплати, не була виплачена, то відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 12 серпня 2020 року по 14 жовтня 2020 року включно.

Згідно з проведеним позивачем розрахунком середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.08.2020 року по 14 жовтня 2020 року становить 21679,09 грн.

З урахуванням розміру невиплачених сум позивачу суд першої інстанції застосував принцип пропорційності та дійшов висновку про стягнення на користь позивача 16910 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) правового висновку слідує, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду, а вимога в апеляційній скарзі щодо постановлення окремої ухвали із зобов`язанням змінити формулювання причин звільнення не відповідає чинному цивільно-процесуальному законодавству, оскільки це є предметом окремого спору.

Щодо розподілу судових витрат, то в даному випадку суд першої інстанції правильно провів розподіл таких витрат, врахувавши, що позивач відповідно до ст. 5 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою щодо сплати нарахованої заробітної плати та стягнув в дохід держави з відповідача мінімальний судовий збір за даною вимогою. На користь позивача було стягнуто з відповідача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державне підприємство «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська»» залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді