Провадження № 2/712/33/21
Справа № 712/5467/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАПОНЕНКО О.С.

з участю адвоката ШИМАНОВСЬКОГО А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 36) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 належить 28/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Також він є фактичним користувачем тамбуру 2-1 площею 2 кв.м., коридору 2-2 площею 5,4 кв.м., коридору 2-3 площею 4,1 кв.м., коридору 2-4 площею 4,6 кв.м., санвузла 208 площею 0,7 кв.м., ванної кімнати 2-9 площею 2,3 кв.м., кухні 2-10 площею 5,6 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 6,8 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 11,9 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 17,6 кв.м. Загальна площа користування по квартирі №2 60 кв.м., житлової 36,3 кв.м.

Вказана частина житлового будинку належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2012 року.

Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі по справі. Так, ОСОБА_8 належить 1/10 частина вказаного домоволодіння на підставі Ухвали суду б/н від 03.11.1975 року, виданої народним судом Соснівського району, ОСОБА_9 належить 17/50 частин вказаного домоволодіння на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 28.08.2007 року.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 173 від 28.06.1991 року в постійне користування під вказаним домоволодінням виділена земельна ділянка площею 652 кв.м.

Позивач бажає реалізувати своє право на виділення частки в натурі, а дійти добровільної згоди із іншими співвласниками не може, тому змушений звернутися з даним позовом до суду.

Просить виділити в натурі належні йому на праві власності 28/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , а також встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 24 липня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на належних: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Ухвалою суду від 15 січня 2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року по справі призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу.

В судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_7 та адвокат Шимановський А.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до варіанту № 1 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2020 року.

Представник відповідачів ОСОБА_13 та ОСОБА_13 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та просив встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до варіанту № 1 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_11 в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, але просив встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до варіанту № 1 висновку судової земельно-технічної експертизи від 24 липня 2019 року.

Представник органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2012 року ОСОБА_6 є власником 28/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачам ОСОБА_13 та ОСОБА_13 належить (в рівних частках по Ѕ часині) 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований в АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2017 року.

На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2015 року відповідачу ОСОБА_11 належить 1/10 частини житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд за цією ж адресою.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 173 від 28.06.1991 року в постійне користування під вказаним домоволодінням виділена земельна ділянка площею 652 кв.м.

Земельна ділянка є неприватизованою, порядок користування нею не встановлений, у зв`язку з чим між позивачем та відповідачами виник спір.

Крім того, позивач на даний час бажає реалізувати своє право на виділення частки в натурі.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що позивач має відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка за розміром відповідає розміру його частки у праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Враховуючи те, що належні сторонам частини домоволодіння фактично є окремими об`єктами нерухомості, а серед надвірних будівель і споруд, що знаходяться у користуванні кожного із співвласників, відсутні будівлі і споруди, які б перебували у спільному користуванні, а тому є наявна технічна можливість для виділу позивачу частки домоволодіння в натурі як окремого об`єкта права власності.

Тому позовна вимога про виділення в натурі належних позивачу на праві власності 28/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, суд приходить до наступного.

Частиною першою статті 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Порядок користування будинком та господарськими будівлями сторони визначили за їх спільною згодою. Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом статі 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ст. 98 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою судом по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу. За результатами проведення якої, враховуючи ідеальні частки сторін та існуючий порядок користування житловим будинком та надвірних споруд, запропоновано два можливих варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2020 року експертом запропоновано змінений І варіант поділу земельної ділянки, що був визначений згідно першої експертизи, таким чином, щоб сервітут був розташований по межі земельної ділянки.

Отже, приймаючи до уваги розмір часток кожного із співвласників у домоволодінні, суд вважає за доцільне встановити порядок користування, запропонований експертом відповідно до варіанту 1 висновку № 06/19/Буд. від 24.07.2019 року судової земельно-технічної експертизи, виділивши в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0364 га (0,0291+0,0073), яка позначена на план-схемі жовтим кольором; виділити ОСОБА_13 та ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,0221 га, яка позначена на план-схемі блакитним кольором; виділити ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,0065 га, яка позначена на план-схемі зеленим кольором. Встановити сервітут по земельній ділянці ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 площею 0,0014 га, який позначений на план-схемі штрихуванням червоного кольору.

При цьому, суд бере до уваги що вказаний варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, запропонований висновком судової земельно-технічної експертизи, відповідає розміру частки кожного із співвласників у спільному майні та є найбільш наближеним до того порядку, що склався між сторонами.

Суд вважає, що при такому варіанті користування земельною ділянкою права інших співвласників житлового будинку не будуть порушені.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога в цій частині підлягає до часткового задоволення, а саме до встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 між її співвласниками відповідно до варіанту № 1 розподілу земельної ділянки наведеного в додатку № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 06/19/Буд від 24 липня 2019 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.88, 120, 152 ЗК України, ст.ст. 319, 377 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Виділити в натурі ОСОБА_14 належні йому на праві власності 28/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (житловий будинок з прибудовами та підвалом під літ. «А-І, пд., а2, а3 , а4 , а5 «загальною площею 189,1 кв.м., господарські будівлі і споруди: сарай «Б», вбиральня «В», вбиральня «Г», водоколонка «1, 6», огорожа «2-5», замощення «І»).

Встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 06/19/Буд від 24 липня 2019 року по варіанту № 1 додаток № 2 та виділити в користування ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,0364 га (0,0291+0,0073), яка позначена на план-схемі жовтим кольором.

Виділити ОСОБА_15 та ОСОБА_16 земельну ділянку площею 0,0221 га, яка позначена на план-схемі блакитним кольором.

Виділити ОСОБА_17 земельну ділянку площею 0,0065 га, яка позначена на план-схемі зеленим кольором.

Встановити сервітут по земельній ділянці ОСОБА_1 на користь ОСОБА_18 площею 0,0014 га, який позначений на план-схемі штрихуванням червоного кольору.

Виділені площі земельних ділянок згідно додатку № 2 варіанту № 1 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 06/19/Буд від 24 липня 2019 року, являються невід`ємною частиною даного судового рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 709 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2021 року.