Справа №443/2229/18
Провадження №2/443/287/21
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

за участю:

позивачки ОСОБА_1

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області в якій просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за ступенем родинного зв`язку донька-мати, встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який залишився після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 яка 01.02.2007 склала заповіт на її користь, яким все своє майно, де б воно не було було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачці. Спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 позивачка фактично прийняла, оскільки проживає у її хаті, де провела капітальнйй ремонт, а також користується її присадибною земельною ділянкою, господарськими будівлями. Як спадкоємець позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлої - « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 ». Вказана відмова позбавляє її права оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулась до суду із даною заявою.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 25.01.2019 відкрито провадження в справі, справу призначено до підготовчого судового засідання на 31.05.2019.

31.05.2019 справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. 25.08.2020 від цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 08.10.2020.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.10.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2021 на 10 год 00 хв.

Розгляд справи по суті відбувся 02.02.2021 за участю позивачки.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 її сусідки, мати та донька, які проживали разом.

В судовому засіданні сідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_2 . Позивачка, ОСОБА_1 проживала разом ОСОБА_2 на момент смерті по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши поясненя позивачки та свілків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі - продажу укладеного 29.06.1977 ОСОБА_11 продала житловий будинок з погосподарськими будівлями ОСОБА_3 /а.с.9-10/

Відповідно до Будинкової книги будинку АДРЕСА_1 у будинку проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 81 років, померла ОСОБА_3 про що 23.03.1992 зроблено запис № 15 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . /а.с.21/

Із довідки, виданої Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області для оформлення спадщини № 1482 від 18.12.2017 вбачається, що ОСОБА_3 постійно була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із нею проживала її дочка ОСОБА_2 /а.с.23/

Після смерті ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_2 не зверталася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті матері, але фактично в розумінні статті 549 ЦК УРСР 1963 року є особою, яка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем та після смерті матері продовжувала проживати у спадковому будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Отже, з наведених письмових доказів вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були між собою матір`ю та дочкою.

01.02.2007 року, ОСОБА_2 у Гніздичівській селищній раді на випадок своєї смерті зробила письмове розпорядження - заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачці ( ОСОБА_1 ) ОСОБА_13 /а.с.8/

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , видане Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області, актовий запис №13. /а.с.22/

Після смерті ОСОБА_2 батько позивачки ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , який діяв в інтересах неповнолітньої доньки, 08.05.2007 звернувся до Жидачівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини./а.с.31/

Таким чином, спадкоємцем не було пропущено строк звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_13 серії НОМЕР_3 виданого Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області батьком ОСОБА_13 є ОСОБА_14 /а.с.36/

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 25.06.2012 Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - ОСОБА_1 . /а.с.7/

З долученої до матеріалів справи копії паспорта серії НОМЕР_5 та інших документів - вбачається, що позивачка по справі - ОСОБА_1 є особою на чию користь складено заповіт /а. с. 6/.

Згідно довідки від 02.02.2021 № 123 виданої виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою про у вчинені нотаріальних дій від 10.11.2016 № 947/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із розбіжностями в свідоцтві про смерть та правовсатновлюючих документах на майно померлої « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 ».

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

.Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та факт спільного проживання ОСОБА_2 та позивачкою, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, її поясненнями та поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є особою на чию користь ОСОБА_2 складено заповіт, відтак є особою, яка має право на спадкування за заповітом.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав розбіжності прізвища в правовстановлюючих документах; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2021

Головуючий суддя Р.Г. Равлінко