ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/575/21 Номер провадження 22-ц/814/1582/21Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянув в порядку письмового провадженняв м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сергієнка Володимира Івановича на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що що 25 січня 2017 року ОСОБА_2 , взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 26 000 грн., які зобов`язалась повернути до травня 2017 року, про що була складена боргова розписка. Договір позики сторонами було укладено у простій письмовій формі.

У визначений договором строк та на час розгляду справи в суді ОСОБА_2 кошти не повернула, чим порушила взяте на себе зобов`язання.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 борг у розмірі 26000 грн, та відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати у розмірі 8 574 грн. 88 коп. та 3% річних у сумі 3013 грн. 15 коп. та судові витрати.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2021 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 37588 грн. 03 коп., з яких сума основної заборгованості 26000 грн, інфляційні втрати у розмірі 8574 грн. 88 коп. та 3% річних у сумі 3013 грн. 15 коп.

Позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3746 грн. 01 коп. залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник позивача в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги, що позивачем надано допустимі та належні докази надання адвокатом Сергієнком В.І. правничої допомоги, а висновок суду щодо недоведеності оплати наданих адвокатом послуг є необґрунтованим та передчасним.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судове рішення підлягає апеляційному перегляду в частині вимог у задоволенні яких судом відмовлено, тобто в межах поданої позивачем апеляційної скарги, в іншій частині рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2021 року не переглядається.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Сергієнко В.І. було укладено договір про надання правової допомоги № 03/2021. Згідно п. 4.2 даного договору фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором, не включаються в розмір гонорару та оплачуються клієнтом окремо, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок адвоката або сплати готівкою.

12 березня 2021 року сторонами вказаного договору складено акт наданих послуг на суму 3746,01 грн., який підписаний клієнтом та адвокатом.

12 березня 2021 року адвокатом Сергієнко В.І. видано довідку про отримання ним від ОСОБА_1 гонорару у розмірі 3746,01 грн. за фактично надані послуги на виконання умов договору №03/2021 від 01.02.2021 у відповідності з актом виконаних робіт від 12.03.2021 до вказаного договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що хоча стороною позивача документально доведено факт надання адвокатом Сергієнко В.І. правової допомоги, проте належних та допустимих доказів про їх оплату, як то платіжне доручення чи квитанцію до прибуткового ордеру, суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 провадження № 61-10459св20 Верховним судом наведено правовий висновок про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

З наведеного слідує, що висновок місцевого суду про безпідставність вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу є помилковим.

Оскільки сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, підстав для відмови у стягненні з відповідача цих витрат у суду немає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, та стягнення з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3746,01 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сергієнка Володимира Івановича- задовільнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2021 року скасувати в частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3746 грн. 01 коп.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3746 грн. 01 коп. - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3746 грн. 01 коп. (три тисячі сімсот сорок шість грн. 01 коп.)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.М. Триголов

СУДДІ А.І. Дорош

О.А. Лобов