15 червня 2021 року м. Одеса Справа № 522/125/21
Провадження № 2/522/36/21
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Кузнецової В.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,-
04.01.2021 р. до суду найшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою..
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено підготовче судове засідання на 08.02.2021 року.
08.02.2021 року представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 16.03.2021 року.
16.03.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 26.04.2021 року.
26.04.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, судове засідання відкладене на 15.06.2021 року.
Учасники справи у судове засідання призначене на 15.06.2021 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Представник позивача адвокат Бельченко Ю.А. надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2017 року.

2/3 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2

ОСОБА_1 стверджує, що він не може дійти згоди з відповідачем щодо порядку користування вказаною квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, здає її в найм невідомим особам.

З урахуванням наведеного позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому у користування житлову кімнату площею 10,6 кв.м. (№ 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру), виділити ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м. (№ 1 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) та житлову кімнату площею 9,8 кв.м. (№ 2 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру), а допоміжні приміщення кухню, вбиральню, коридор, веранду, комору (№ 4,7,5,6,11,9,10 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) залишити у спільному користуванні.

У технічному паспорті на квартиру зазначено, що її загальна площа становить 69,9 кв. м. та складається з трьох кімнат житловою площею 34,6 кв. м, у тому числі: перша кімната площею 16,2 кв. м, друга кімната площею 9,8 кв. м, третя кімната 10,6 кв.м., кухні площею 6,3 кв. м, вбиральні площею 2,9 кв.м., коридору площею 2,9 кв.м., 1,7 кв.м., веранди площею 15,4 кв.м., комори площею 1,3 кв.м., 0,8 кв.м.

Між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . На сьогодні у спірній квартирі мешкає позивач, а відповідач здає квартиру в найм.

При вирішенні цього спору суд керується нормами цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність та встановлюють способи здійснення права спільної часткової власності.

Так, за приписом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 цього Кодексу, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 10,6 кв.м. (№ 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру), ОСОБА_2 виділити у користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м. (№ 1 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) та житлову кімнату площею 9,8 кв.м. (№ 2 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру).

Поряд з цим суд залишає у спільному користуванні сторін справи допоміжні приміщення кухню, вбиральню, коридор, веранду, комору (№ 4,7,5,6,11,9,10 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 76, 77, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 10,6 кв.м. (№ 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру);

- виділити ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м. (№ 1 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) та житлову кімнату площею 9,8 кв.м. (№ 2 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру).

Допоміжні приміщення кухню, вбиральню, коридор, веранду, комору (№ 4,7,5,6,11,9,10 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) залишити у спільному користуванні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 22.06.2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова