137/631/21

У Х В А Л А

23.06.2021 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом котрим просила поділити земельні ділянки належні подружжю котрі розташовані на територіях Літинського, Вінницького та Липовецьких районів Вінницької області.

До позовної заяви долучила заяву про забезпечення позову котрою просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, котрі є предметом позову оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити захист прав позивача за захистом яких вона звернулася до суду (а.с. 30-32).

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали вважаю за необхідне справу передати на розгляд за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити з огляду на наступне.

Щодо підсудності

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Матеріалами справи позивач зазначає, що найвищою є вартість майна на території Липовецького району Вінницької області (а.с. 26).

Радою суддів України, у листі якої від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином судом встановлено, що справа за зазначеним позовом не підсудна Літинському районному суду Вінницької області.

При таких обставинах, вказану цивільну справу слід передати на розгляд до іншого суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою з поміж декількох об`єктів нерухомого майна відносно яких розглядається спір, тобто саме до Липовецького районного суду Вінницької області.

Щодо заяви про забезпечення позову

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову приходжу до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

На підтвердження заяви про забезпечення позову позивачкою надано лише квитанцію зі сплати судового збору (а.с. 33).

Так, згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову, приходжу до висновку, що позивачем при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не зазначено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Оскільки позивача у заяві про забезпечення позову не довела намірів відповідача відчужити землельні ділянки зазначені у позові, або чинити перешкоди у виконанні рішення суду, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказана позиція погоджується із практикою Верховного Суду, який зробив аналогічний висновок в постанові № 761/39201/18 від 21.08.2019 р.

Відповідно до позиції Вінницького апеляційного суду у справі №137/1409/19 (постанова від 10.12.2019), саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна на користь третіх осіб без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 30-32, 149,152, 153, 247, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 137/631/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, передати на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області (22500, Вінницька область, м. Липовець, вул. Шевченка, 1) за підсудністю.

Ухвала в може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя:П. В. Гопкін