Справа № 158/99/21
Провадження № 2/0158/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - Поліщук О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради та орган опіки та піклування Олицької селищної ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради та орган опіки та піклування Олицької селищної ради, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_6 . 02.12.2019 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області. Після розірвання шлюбу за домовленістю між батьками неповнолітня ОСОБА_6 залишилась проживати з батьком, тіткою та дідусем і бабусею. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 загинув у ДТП. Після смерті батька єдиною близькою особою для неповнолітньої ОСОБА_6 є сестра батька - ОСОБА_1 , позивач по справі. Водночас мама неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 ОСОБА_3 , відповідач по справі, понад два роки не бере участі в утриманні та вихованні доньки, не підтримує материнських стосунків. Вказує, що неповнолітня ОСОБА_6 , якій уже виповнилось 12 років, бажає, щоб її біологічну маму позбавили батьківських прав та залишили її проживати у сім`ї тітки - ОСОБА_1 . Відповідач покинула сім`ю заради іншого чоловіка, вела і веде аморальний спосіб життя, зловживала алкоголем, дитина ніколи їй не була потрібна, так як вона ніколи не брала участі у вихованні та утриманні доньки. Відповідач від співмешканця народила другу дитину, в їхній сім`ї мали місце постійні конфлікти, зловживання алкоголем, систематичне насильство, що з часом призвело до вчинення співмешканцем відповідача самогубства. Вважає, що відповідача не цікавить дитина, а лише грошові кошти, які підлягають виплаті у зв`язку зі смертю батька неповнолітньої дитини, так як він загинув на виробництві, тому його рідним належать значні страхові виплати. За рішенням служби у справах дітей Ківерцівської РДА неповнолітню дитину було влаштовано в сім`ю позивача, також було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Певний період час неповнолітня ОСОБА_6 проживала з матір`ю ОСОБА_3 , однак остання поїхала на заробітки за кордон, залишила доньку зі своїми батьками, в сім`ї яких також постійно відбувались сварки, п`янки, насилля, тому дитина просилася жити з батьком та його сім`єю, куди її і забрали проживати. Відповідач після народження другої дитини від іншого чоловіка, постійно переїжджала, тому не мала стабільного місця проживання. Водночас позивач змушена була залишити роботу у Чехії для того, щоб повернутися проживати до батьків, де здійснювати догляд та материнську турботу щодо племінниці, її повне утримання та виховання. На неодноразові прохання відповідача про переїзд ОСОБА_6 до неї, донька постійно відмовляється.

Тому просить суд позбавити громадянина ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, так як після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 вони дійшли спільної згоди про проживання доньки ОСОБА_6 з батьком та його сім`єю. Хоча донька і проживала разом з батьком, однак вони активно спілкувались, на канікулах приїжджала до неї відпочивати, відповідач брала активну участь в матеріальному забезпеченні доньки. Вже на похороні батька, вона запропонувала доньці переїздити до неї на постійне місце проживання, однак на прохання сім`ї батька ОСОБА_6 , які просили залишити ОСОБА_6 на декілька днів, на що вона погодилась, так як розуміла важкий емоційний стан як доньки, так і рідних загиблого. Однак вже наступного дня - 15.12.2020 до неї зателефонувала позивач та повідомила, що доньку їй не віддадуть і вона буде продовжувати проживати з ними. Після чого вона звернулась за правовою допомогою та вже 22.12.2020 відповідач подала до суду з позовом про відібрання доньки у позивача. Так як за час шлюбу з ОСОБА_7 у відповідача склались неприязні відносини з його сім`єю, тому останні, в тому числі і позивач, активно перешкоджають зустрічам, спілкуванню неповнолітньої ОСОБА_6 з матір`ю. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин та залишення доньки проживати з батьком, вона ніколи не ухилялась від матеріального забезпечення доньки.

Позивачем ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 навпаки після смерті батька дитини на обряді поховання просила позивача залишити її доньку ОСОБА_6 проживати разом з ними, оскільки вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, не зможе утримувати доньку, дати їй належну освіту тощо. Нею надано лише вибіркову переписку з месенжера Вайбер, яка значно активізувалась після смерті ОСОБА_7 . Відповідач після смерті батьки доньки активно почала збирати документи для оформлення допомоги по втраті годувальника, що свідчить про її корисливі мотиви. Крім того, ввела суд в оману, вказуючи, що вона не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності, оскільки постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.03.2018 її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представником третьої особи Поліщук О.Л. підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, просять позов задоволити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.06.2008 (а.с. 8) вбачається, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Шлюб між батьками було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.12.2019 (а.с. 9). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.12.2020 (ас. 10).

До смерті батька ОСОБА_7 неповнолітня ОСОБА_6 проживала разом з ним, знаходилась на його утриманні, з моменту його смерті проживає з дідусем ОСОБА_10 , бабусею ОСОБА_11 , тіткою ОСОБА_1 та її чоловіком - ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на їх утриманні (а.с. 18-20).

Неповнолітня ОСОБА_6 навчається у сьомому класі Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня с. Озеро Ківерцівського району Волинської області (а.с. 21).

За заявою тітки ОСОБА_1 (а.с. 23) наказом № 87 від 17.12.2020 «Про тимчасове влаштування дитини» начальника служби у справах дітей Ківерцівської РДА неповнолітню ОСОБА_6 влаштовано в сім`ю тітки, позивача по справі (а.с. 24).

Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 40/02-18 від 30.12.2020 «Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с. 26-27) та висновку органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини ОСОБА_6 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 75 від 06.05.2021 (а.с. 231-234) позбавлення батьківських прав останньої відносно неповнолітньої доньки є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом було встановлено, що після розірвання шлюбу між батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_6 було досягнуто домовленості про проживання доньки з батьком, при цьому дитина спілкувалась з матір`ю, приїздила до неї на канікули, вихідні, святкові дні. Після смерті батька ОСОБА_7 відповідач пропонувала доньці проживати разом з нею, про що свідчить переписка у месенджері «Вайбер» між відповідачем та донькою (а.с. 59-162), отже посилання позивача про відсутність спілкування матері із донькою не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, було спростовано як відповідачем, так висновком органу опіки та піклування Ківерцівської РДА, в якому хоча і вказано про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, однак прямо зазначено, що мама постійно спілкувалась з донькою і надалі продовжує з нею спілкуватись.

На думку суду, твердження позивача про те, що відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків в ході судового розгляду не було підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, за взаємною згодою відповідача та покійного батька ОСОБА_7 неповнолітня ОСОБА_6 після розірвання шлюбу між батьками залишилась проживати з батьком у сім`ї його батьків. Відповідачка в цей час перебувала на заробітках за кордоном, після чого повернувшись в Україну була вже вагітна та народила дитину, проживаючи в сім`ї своїх батьків. Однак увесь цей час вона підтримувала зв`язок з донькою, що стверджує відповідач та не заперечувала позивач в судовому засіданні та підтверджують свідки ( ОСОБА_6 проживала деякий час з матір`ю на канікулах, відповідач та покійний ОСОБА_7 купували разом одяг дочці в м. Луцьку та ін.).

Після загибелі батька ОСОБА_7 відповідачка поставила питання про зміну місця проживання дитини, вимагала, щоб остання перейшла проживати до неї, тому подала позов до суду по відібрання дитини.

З пояснень неповнолітньої ОСОБА_6 , даних нею в судовому засіданні, вона не бажає, щоб її матір ОСОБА_3 позбавили батьківських прав щодо неї. З матір`ю вона спілкувалась і спілкується.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , оскільки вважає його помилковим. Відповідачка не втратила інтерес до своєї доньки, однак, на думку суду, з певних життєвих обставин (розлучення, перебування на заробітках за кордоном, вагітність та народження дитини) не змогла забезпечити належну увагу доньці. Однак відповідач не заперечувала, щоб неповнолітня донька проживала разом з батьком і останній ніс основний тягар по її утриманню та вихованню. А вимога відповідача про зміну місця проживання неповнолітньої після смерті батька з подальшим зверненням до суду з відповідним позовом підтверджує факт не втрати відповідачки інтересу до своєї доньки і вказує на її бажання продовжувати здійснювати свої батьківські обов`язки щодо неповнолітньої доньки. Вищевказані обставини підтверджується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради та орган опіки та піклування Олицької селищної ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , паспорт ID НОМЕР_3 , орган видачі 0716 від 24.12.2020, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради, м. Ківерці вул. Шевченка, 14 Волинської області.

Третя особа: орган опіки та піклування Олицької селищної ради, смт. Олика вул. Замкова, 17 Ківерцівського району Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений 18.06.2021