Справа № 569/4376/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

справа №569/4376/21

учасники справи:

представник позивача Остапчук Б.П.,

представник відповідача Романчук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її, користь позичені нею грошові кошти в розмірі 117 765 (сто сімнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок, штраф у розмірі 1177 грн. 65 коп. та пеню в розмірі 32974 грн. 20 коп. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26 червня 2018 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 117 765,00 грн., що було еквівалентом 4500 доларів США. Дану позику було оформлено у вигляді договору позики грошей, який було оформлено нотаріально. В даному договорі позики грошей було розписано умови повернення грошових коштів, суму штрафу (1% від простроченої суми позики) та пені (1% від простроченої суми за кожен місяць прострочення). Даний договір позики грошей є строковим і кошти відповідач мала повернути 26 вересня 2018 року. На позичання грошових коштів також дав письмову згоду на укладання даного договору ОСОБА_3 (чоловік відповідачки). До договору позики грошей також долучена власноруч написана розписка відповідача про отримання грошових коштів, де також зазначено час повернення позики.

Договір позики грошових коштів закінчився ще 26 вересня 2018 року. Саме в цей день відповідач мав повернути позичені кошти. Позивач неодноразово телефонувала просила повернути позику, але отримувала відмовки, що грошей немає, почекайте будь ласка. Відповідачка навіть їздила за кордон на заробітки, але кошти так і не повертає. Вона позивачці лишала свій номер телефону по якому вона могла з нею зв`язатися, коли вона була на заробітках. Позивач їй пропонувала частинами погасити позику, а не однією сумою як зазначено в договорі позики коштів, але чомусь і так відповідачка не розраховується. Позивач їй нагадувала про штрафні санкції, але це її теж не спонукало до розрахунку. Вказані дії відповідача і змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом за захистом її порушеного права.

Ухвалою суду від 19 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судове засідання представник позивача підтримав позовні вимоги. З підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо вимоги про стягнення пені.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 26 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було оформлено у вигляді договору позики грошей, який було оформлено нотаріально, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 кошти у розмірі 117765 грн. 00 коп. В даному договорі позики грошей було розписано умови повернення грошових коштів, суму штрафу (1% від простроченої суми позики) та пені (1% від простроченої суми за кожен місяць прострочення). Даний договір позики грошей є строковим і кошти відповідач мала повернути 26 вересня 2018 року.

На позичання грошових коштів також дав письмову згоду на укладання даного договору ОСОБА_3 (чоловік відповідачки).

До договору позики грошей також долучена власноруч написана розписка відповідача про отримання грошових коштів, в розмірі 117765,00 грн.

У визначені строки договором позики грошей від 26 червня 2018 року ОСОБА_2 кошти не повернула.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в наслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем.

Відповідач в судове засідання не подав доказів на спростування доводів позивача, а судом їх встановлено не було.

Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача було порушено зобов"язання.

З огляду на викладене, так як відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання у встановлений договором позики строк не виконала, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позичальника, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з нього основного боргу в сумі 117765 грн. 00 коп. підлягає задоволенню.

Задовільняючи позовні вимоги в частині стягнення штрафу, суд виходив з такого.

Згідно п.6 Договору позики грошей у разі неповернення боргу в сумі і у строки, передбачені даним договором відповідач зобов`язана сплатити штраф у розмірі 1% від простроченої суми позики, а також сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен місяць прострочення.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 1177 грн. 65 коп. також підлягають до задоволення.

Що стосується заяви представника відповідача про застосування позовної давності до стягнення пені за 28 місяців в сумі 32974,20 грн., то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В той самий час законодавством встановлено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність (ст. 256 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, аналіз цих норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те. що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України: від 25 травня 2016 року у справі N 6-1138цс15: від 03 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, відповідно до якого за правилами пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості пені, наданої представником відповідача вбачається, що пеня за невиконання ОСОБА_2 зобов`язання з повернення коштів за договором позики в межах 1 року становить 14131 грн. 80 коп.

З вказаним розрахунком і погодився представник позивача та не заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені саме у розмірі 14131 грн. 80 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задовлення позовної вимоги в частині стягнення пені в розмірі 14131,80 грн.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1519,17 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 1519,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошові кошти в розмірі 117 765 грн. 00 коп., штраф у розмірі 1177 грн. 65 коп. та пеню в розмірі 14131 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1519 грн.17 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Возивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Кучина