П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року місто Київ

справа № 2-2382/11

провадження № 22-ц/824/2725/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 7 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Карабаза Н.Ф.

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2011 року у справі №2-2382/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, такими, що не підлягають виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2011 року у справі №2-2382/11, такими, що не підлягають виконанню.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що боржники виконали заочне рішення Ірпінського міського суду від 29 листопада 2011 року шляхом добровільної передачі кредитору заставного майна, а кредитор отримавши заставу, задовольнив свої вимоги в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2382/2011 року від 11 червня 2011 року, вона виявила те, що стягувач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не повідомив виконавчу службу про добровільну передачу заставного майна (автомобілів) за кредитними договорами №CL-SM Е002/128/2008 від 13 березня 2008 року та №CL-SM Е002/162/2008 від 28 березня 2008 року та про відсутність заборгованості за заочним рішенням від 29 листопада 2011 року, і не подав письмову заяву про повернення виконавчого документу.

Після ухвалення Ірпінським міським судом Київської області 29 листопада 2011 року заочного рішення, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитними договорами №CL-SM Е002/128/2008 від 13 березня 2008 року та №CL-SM Е002/162/2008 від 28 березня 2008 року в розмірі 98102,23 доларів США, а також судові витрати у справі в розмірі 1820 грн., боржники неодноразово намагались реалізувати заставне майно по ринковій ціні та погасити наявний борг, але стягувач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" постійно відмовляв.

26 листопада 2012 року заставодавець ОСОБА_2 , на виконання пункту 6 договорів застави автотранспортних засобів №РС- SMЕ002/162/2008 від 28 березня 2008 року та №РС- SMЕ002/128/2008 від 30 березня 2008 року, передав представнику ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Кузьменко С.М. заставне майно, а саме: два автомобілі Mercedes-benz Sprinter CDI за реєстраційними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Виконавчі листи № 2-2382/2011 від 11 червня 2011 року та №2-2382 від 22 червня 2012 року не відповідають вимогам закону, зокрема ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження", оскільки такі містять недостовірні дані про стягувача, а саме: зазначені у виконавчому листі код ЄДРПОУ та адреса не відповідають дійсності.

Крім цього, у виконавчому листі №2-2382/2011 відносно боржника ОСОБА_1 зазначено, що такий виданий Ірпінським міським судом Київської області 11 червня 2011 року, а рішення суду набрало законної сили 2 січня 2012 року, тобто виконавчій лист виданий раніше ніж рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, державний виконавець не мав права приймати зазначені виконавчі листи до примусового виконання, оскільки такі не відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а тому підлягали поверненню стягувачу.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 7 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву та визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

При винесенні судового рішення суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи; не надав належної оцінки доказам та не навів мотивів їх не прийняття.

Зокрема зазначає, що на виконання заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2011 року, місцевим судом були видані виконавчі листи №2-2382/2011 від 11 червня 2011 року відносно ОСОБА_1 та №2-2382/2011 від 11 червня 2012 року відносно ОСОБА_2 , які відповідно стали підставою для відкриття виконавчих проваджень ВП №50269561 та ВП № 50269406.

Боржники виконали заочне рішення Ірпінського міського суду від 29 листопада 2011 року шляхом добровільної передачі кредитору заставного майна. Після ухвалення рішення боржники добровільно передали автотранспорті засоби до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", який таким чином задовольнив свої вимоги в повному обсязі.

Виконавчі листи від 11 червня 2011 року та 11 червня 2012 року не відповідають вимогам закону, зокрема ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження", оскільки містять недостовірні дані про стягувача, а саме: вказані у виконавчих листах адреса та код ЄДРПОУ стягувача є недостовірними.

Виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 виданий судом 11 червня 2011 року , а рішення суду набрало законної сили 2 січня 2012 року, тобто виконавчий лист виданий раніше, ніж заочне рішення набрало законної сили, а отже такий виконавчий лист є незаконним та оформлений з грубим порушенням чинного законодавства.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції у своєму рішенні правової оцінки не надав та безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що судом порушено порядок визначення судді для розгляду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню судом не застосовані вимоги ч. 8 ст. 33 ЦПК України, п.4 ч.1 ст. 36 ЦПК України, ч.1 ст. 39 ЦПК України та п.8 ст. 21 розділу VІІІ " Положення про автоматизовану систему документообігу суду".

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 та визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Установлено, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2010 року, яке залишено баз змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2010 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами /том №1, а.с. 134-138/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2011 року задоволено касаційну скаргу ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /том №1, а.с. 219-221/.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2011 року частково задоволені позовні вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитними договорами від 13 березня 2008 року №CL-SM Е002/128/2008 та від 28 березня 2008 року №CL-SM Е002/162/2008 року в розмірі 98 102,23 доларів США, а також судові витрати у справі в розмірі 1820 грн. /том №1, а.с. 229-231/.

5 лютого 2019 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні /том №1, а.с. 235-258/.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, задоволено заяву ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні. Змінено стягувача по виконавчому провадженню № 50269406 з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал" /том №2, а.с. 17-18/.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 7 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що у даному випадку відсутні визначені процесуальним законом підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).

Відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання заочного рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2011 року, за заявою стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" від 23 квітня 2012 року /том №1, а.с.232/, Ірпінським міським судом Київської області 11 червня 2012 року видані виконавчі листи у справі №2-2382/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитними договорами від 13 березня 2008 року №CL-SM Е002/128/2008 та від 28 березня 2008 року №CL-SM Е002/162/2008 року в розмірі 98 102,23 доларів США, а також судові витрати у справі в розмірі 1820 грн.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції 23 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50269561 про примусове виконання за виконавчим листом №2-2382/11 виданого 11 червня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість в сумі 98 102,23 долари США та судові витрати в сумі 1820 грн. /том №2, а.с. 32/.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції 23 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50269406 про примусове виконання за виконавчим листом №2-2382/11 виданого 11 червня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість в сумі 98 102,23 долари США та судові витрати в сумі 1820 грн. /том №2, а.с. 33/.

Твердження ОСОБА_1 про погашення заборгованість за кредитним договором, шляхом добровільної передачі кредитору заставного майна, а відтак відсутність зобов`язань перед стягувачем, є недоведеними.

28 березня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір застави автотранспортного засобу № РС-SMЕ002/162/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 для забезпечення повного і своєчасного виконання ним боргових зобов`язань за договором кредиту №CL-SM Е002/162/2008 року 28 березня 2008 року, передав в заставу банку автомобіль марки " Mercedes-benz" SPR 416С за реєстраційним номером НОМЕР_2 .

30 березня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір застави автотранспортного засобу № РС-SMЕ002/128/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 для забезпечення повного і своєчасного виконання ним боргових зобов`язань за договором кредиту №CL-SMЕ002/128/2008 від 13 березня 2008 року, передав в заставу банку автомобіль марки " Mercedes-benz" Sprinter 416С за реєстраційним номером НОМЕР_1 .

На виконання вимог п.п.6.6. договору застави № РС-SMЕ002/128/2008 року від 30 березня 2008 року, ОСОБА_2 передав представнику заставодержателя ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Кузьменко С.М. заставне майно, а саме: автомобіль "Mercedes-benz" Sprinter 416 СDI за реєстраційним номером НОМЕР_1 , що підтверджується актом приймання-передачі автотранспортного засобу /том №2, зворот а.с.41 - 42/.

На виконання вимог п.п.6.6. договору застави № РС-SMЕ002/162/2008 від 28 березня 2008 року, ОСОБА_2 передав представнику заставодержателя ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Кузьменко С.М. заставне майно, а саме: автомобіль "Mercedes-benz" SPR 416С за реєстраційним номером НОМЕР_2 , що підтверджується актом приймання-передачі автотранспортного засобу /том №2, зворот а.с.42 - 43,44/.

Як убачається з умов договорів застави, які є аналогічними за змістом, за рахунок предмета застави заставодержатель може задовольнити в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, такі вимоги (фактичні вимоги): а) всі не сплачені боргові зобов`язання; б) всі інші свої вимоги, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави, згідно з чинним законодавством України, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням зобов`язань за кредитним договором та цим договором, а також всіх витрат, понесених заставодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. (п.п. 6.1 договору застави).

Пунктом 6.4. договору застави визначено порядок звернення стягнення на предмет застави. Згідно з положеннями цього договору: а) заставодержатель має право звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав, в порядку, встановленому чинним законодавством України; б) заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: - передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання заставодавцем фактичних вимог заставодержателя; - продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах; в) заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який інший порядок і будь-які інші права і процедури, дозволені чинним законодавством України, але не передбачені в цьому договорі.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що боржники погасили заборгованість шляхом добровільної передачі кредитору заставного майна, а кредитор, отримавши заставу, задовольнив свої вимоги в повному обсязі, тобто подальші вимоги кредитора є недійсними, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки сам по собі факт передачі факт передачі заставодавцем заставного майна заставодержателю не дає підстав вважати, що боржниками виконані зобов`язання покладені на них рішенням суду.

Сторони кредитного договору в порядку виконання судового рішення мають право укласти мирову угоду між собою, боржник має право виконати рішення добровільно, у тому числі і за рахунок належного йому майна, вчиняти інші дії щодо виконання рішення суду.

За вказаних обставин розмір майна, переданого стягувачу має враховуватися виконавцем при виконанні рішенні суду, проте ця обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є правильними.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що виконавчі листи слід визнати такими, що не підлягають виконанню, оскільки у виконавчих листах не правильно зазначено код ЄДРПОУ стягувача, а виконавчий лист відносно ОСОБА_1 виданий раніше ніж заочне рішення набрало законної сили.

Факт допущення помилки у даті видачі виконавчого листа є очевидним, оскільки виконавчий лист не міг бути виданий судом 11 червня 2011 року, тобто раніше, ніж ухвалено рішення (29 листопада 2011 року), на підставі якого виданий такий виконавчий лист, а також з урахуванням того, що заява про видачу виконавчих листів подана до суду заявником ТОВ "ОТП Факторинг" лише 23 квітня 2012 року /том №1, а.с.232/.

В силу вимог ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі.

Таким чином, за наявності виявлених описок (помилок) у виконавчому листі стягувач або боржник не позбавленні можливості ставити питання про їх усунення, шляхом подання відповідної заяви. Але наявність помилок у виконавчому листі не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом порушено порядок визначення судді для розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки заяви та клопотання з процесуальних питань мають розглядатись суддею, який виніс рішення про стягнення коштів, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що визначення судді місцевого суду для розгляду даної заяви відбулось у відповідності до ч. 3 ст. 14 ЦПК України і будь яких порушень визначення складу суду для розгляду заяви ОСОБА_1 апеляційним судом не встановленою.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 7 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, шляхом направлення касаційної скарги безпосередньо до касаційного суду.

Повна постанова складена 12 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус