ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1437/20 Номер провадження 22-ц/814/559/21Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк», звернулось до місцевого суду з зазначеним позовом до відповідача.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 19.09.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20.05.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 10823,70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита -7683,31 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита - 7683,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 3140,39 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 10823,70 грн. та судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг б/н від 19.09.2007 р. в сумі 7683,31 грн. та 1490,31 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Зазначає, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки не взято до уваги, що відповідач, укладаючи договір була ознайомлена та погодила умови щодо нарахування відсотків за користування кредитом та штрафу у разі прострочення погашення кредиту, що підтверджується її підписом у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Вказує, що у заяві, підписаній відповідачем, чітко зазначено: початкова сума кредитного ліміту, вид кредитної картки, базова процентна ставка 36 % на рік на залишок заборгованості; умова щодо сплати штрафу. Своїм підписом на заяві ОСОБА_1 підтвердила факт отримання кредитної картки та ПІН-коду до неї. Отже, умови кредитування щодо сплати процентів передбачені безпосередньо у заяві та довідці, особисто підписаних відповідачем погоджені сторонами. Апелянт вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, зокрема розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків та інші суми відповідно до кредитного договору, а відповідачем ці докази не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судове рішення підлягає апеляційному перегляду в частині вимог у задоволенні яких судом відмовлено, тобто в межах поданої позивачем апеляційної скарги, в іншій частині рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року не переглядається.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2007 року позивач та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк» .

За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2800 грн. (з подальшим збільшенням кредитного ліміту) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» за договором б/н, укладеним з ОСОБА_1 видано кредитні картки: НОМЕР_1 термін дії до 06/13, НОМЕР_2 - термін дії до 10/16, НОМЕР_3 термін дії до 06/17, НОМЕР_4 термін дії до 09/20.

Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує.

Згідно розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» станом на 20.05.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 10823,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7683,31 грн., заборгованість за процентами 3140,39 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягненню заборгованості за процентами за користування кредитом суд першої інстанції, керуючись правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі 342/180/17-ц, виходив із того, що, позивачем не надано підтверджень того, що саме наявні в матеріалах справи конкретні умови банківських послуг були запропоновані відповідачу на момент укладення договору, та вона була належним чином з ними ознайомлена.

Вказував, що договором, анкета- заява від 19.09.2007 року не містить умов щодо розміру відсоткової ставки та відповідальності у вигляді пені чи штрафу за порушення зобов`язань.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7683,31 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердила факт отримання кредитної картки № НОМЕР_1 та ПІН-коду до неї 19.09.2007 року.

Згідно наданих позивачем виписок по картковим рахункам вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, та неодноразово здійснювала платежі отриманою кредитною карткою.

У заяві ОСОБА_1 від 19.09.2007 року сторонами погоджено проценти за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості (а.с. 30), а тому висновок суду першої інстанції про те, що сторонами не досягнуто згоди про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами є помилковим та суперечить матеріалам справи, яким суд не надав належної правової оцінки.

Крім того, встановивши обставини справи, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем ОСОБА_1 довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а. с. 31).

З вказаної довідки вбачається, що розмір щомісячного платежу (враховуючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Ці умови визначені також у заяві від 19.09.2007 року, підписаній відповідачем.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач була ознайомлена з умовами угоди про надання кредиту, при цьому, належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала, що призвело до утворення заборгованості.

За таких обставин позов АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками підлягає задоволенню зі стягненням на користь позивача в розмірі 3140,39 грн.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

За подачу позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. (а.с.1), та за подачу апеляційної скарги 3153 грн. (а.с.94)

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі, то стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає судовий збір в загальному розмірі 5255 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року, - скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за нараховані відсотки за кредитним договором б/н від 19.09.2007 року.

Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором б/н від 19.09.2007 року у розмірі 3140 грн. 39 коп. (три тисячі сто сорок грн. 39 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 5255 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять грн..)

В іншій частині рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: В.М. Триголов

СУДДІ: А.І. Дорош

О.А. Лобов