Справа № 464/1555/20
пр.№ 2/464/20/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Комарницька Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство ''Житловик-С', ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.08.1992 її видано ордер на вселення та проживання у квартирі АДРЕСА_1 , як у гуртожитку. У зв`язку із чим з 1992 року вона та її члени сім`ї, а саме донька ОСОБА_7 , 1998 р.н., сини - ОСОБА_6 , 1999 р.н., ОСОБА_8 2002 р.н., зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 63.1 кв.м., житловою площею 47.3 кв.м. Вони займають приміщення в одній прохідній кімнаті, загальною площею 18,1 кв.м., що підтверджується копією довідки ЛКП «Житловик - С» та актом від 17.02.2010 року. Окрім них, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають, займаючи одну кімнату ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , а у суміжній кімнаті зареєстрована відповідач, ОСОБА_3 . Однак, остання не проживає у квартирі протягом десяти років, без поважних причин, її місце проживання їй невідоме. Вона не оплачує житлово-комунальні послуги. Вважає, що ОСОБА_3 у зв`язку з наведеним та на підставі ст.ст.71,72 Житлового кодексу УРСР втратила право користування квартирою, у зв`язку з чим просить зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив повністю, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначив, що в 1992 році ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 отримали дозвіл на проживання у квартирі АДРЕСА_1 , з правом зайняття ліжко - місця у гуртожитку, без права кожної з них на окрему кімнату, або квартиру в цілому. Однак, позивач поселилася із сім`єю, її чоловік також проживає у вказаній квартирі без реєстрації. Не проживання відповідача ОСОБА_3 за місце реєстрації, зумовлене поважними причинами, оскільки вона здійснює догляд за хворою матір`ю - ОСОБА_12 , 49 р.н., яка проживає в с. Оселя Яворівського району Львівської області. Крім цього, ОСОБА_1 чиняться перешкоди у доступі та користуванні спірною квартирою ОСОБА_3 .. Остання неодноразово намагалася потрапити до квартири, щоб занести свої особисті речі, однак ОСОБА_1 замінила замки до вхідних дверей, поводить себе агресивно, конфліктні ситуації. Зазначив, що спірне помешкання має фактично статус гуртожитку та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 мають однакове право на користування спірним помешканням.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту такого, просили позов задоволити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов заперечили з підстав зазначених у відзиві, просять відмовити у позові.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що відповідач має таке ж право на користування спірною квартирою як і вона та позивач, остання чинить відповідачці перешкоди у вселенні та проживанні у належній їй кімнаті.

Представники третіх осіб, Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства ''Житловик-С' та треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їхніх представників та третьої особи ОСОБА_5 , показання третьої особи ОСОБА_5 допитаної в якості свідка, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З довідки №463 від 10.02.2020 р., виданої ЛКП «Житловик-С» вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,10 кв.м складається з 3 кімнат житловою площею 47,30 кв.м., належить до комунальної власності.

У квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.127 Житлового кодексу під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Положенням про гуртожитки (затвердженим Наказом Мінрегіонрозвитку №84 від 27.04.2015р.) визначено, що гуртожиток- це спеціальноспоруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. З огляду на зазначені положення законодавства, статус гуртожитку може мати лише житловий будинок, який зареєстрований як гуртожиток у встановленому законодавством порядку. Відтак, окрема квартира у багатоквартирному житловому будинку такого статусу мати не може, будь-яких доказів про протилежне суду не надані, як і доказів того, що вказана квартира має статус службового житла. З огляду на наведене відсутні підстави вважати спірну квартиру гуртожитком чи службовим житлом.

Відтак, враховуючи те, що будинок у якому знаходиться спірна квартира є комунальною власність територіальної громади м.Львова, спірна квартира теж є комунальною власністю. З огляду на те, що в інтересах територіальної громади діє Львівська міська рада, саме остання може заявляти вимоги про визнання відсутності права на проживання чи втрати такого права відповідачів за зустрічним позовом. Проте, будучи залученою у якості третьої особи Львівська міська рада не забезпечила участі представника у розгляді справи та позовні вимоги не підтримала.

Позивачем всупереч вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України не надано суду жодних доказів, які б свідчили про прийняття рішення щодо її вселення та видачу їй ордеру на вселення у спірну квартиру чи укладення з нею договору найму, а тому нею не доведено факту порушення її житлових прав, внаслідок наявності права відповідача на користування спірною квартирою. Такі обставини як її реєстрація у спірній квартирі, проживання протягом тривалого часу, фактичне виконання обов`язків наймача житла не свідчать про порушення її права, оскільки третя особа ОСОБА_5 , яка також проживає у квартирі та виконує обов`язки наймача заперечила проти заявлених вимог .

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 71 Житлового кодексу встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил щодо оцінки доказів.

Таким чином, обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 Житлового кодексу.

Як встановлено судом, сторони у даній справі були вселені у спірне приміщення та зареєстровані у ньому на підставі ордеру на вселення у гуртожиток за місцем праці.

Позивач як на підставу заявлених вимог, покликається на відсутність відповідача за місцем реєстрації протягом десяти років, що підтверджується актами складеними представниками ЛКП «Житловик -С» від 09.01.2020 року, 17.02.2020 року, 01.03.2019 року, а також показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 .

Проте, зазначеними доказами стверджується лише факт непроживання відповідача, а не поважність причин такого не проживання. Як встановлено судом, не проживання ОСОБА_3 зумовлено відносинами із сім`єю позивача, яка проживає у прохідній кімнаті із кімнатою відповідача та створення їй останніми перешкод у вселенні, що підтвердила допитана у якості свідка третя особа ОСОБА_5 .

За вимогами статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.2 ЦПК України судовому захисту підлягають особисті немайнові або майнові права та інтереси особи, у разі їх порушення, невизнання або оспорення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивача, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2,4,12,13,16,51,76,77, 81, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство ''Житловик-С', ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2021 року.

Головуюча: