Провадження № 2/761/3776/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича, про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича, в якому просив: визнати договір відступлення права вимоги № 15 від 24 травня 2019 року, який було укладено між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал»було укладено договір відступлення права вимоги№15, в тому числі за кредитним договором №77.1/АС-АЄ-01354.08.2 від 23.07.2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 .Указаний договір про відступлення права вимоги указує на ознаки факторингу. Позивач не був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги. Крім того, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в своєму відзиві, поданому 02.03.2021 року, заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

04.01.2021 року Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановив сторонам строки для надання заяв по суті справи.

10.03.2021р. ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у загальному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

23.07.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та позивачем було укладено кредитний договір №77.1/АС-АЄ-01354.08.2, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 35 156 доларів США строк до 23.07.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В подальшому 24.05.2019 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» (за договором - банк, первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт капітал» (за договором - новий кредитор) було укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору, а останній набув права вимоги до позичальників та поручителів, зазначених в додатку № 1 до вказаного договору.

Додаток №1 до договору № 15 у матеріалах справи відсутній.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов`язків за угодою, є виконанням угоди.

Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Позивач просив суд визнати недійсним в цілому договір № 15 про відступлення прав вимоги від 24.05.2019 року, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», тоді як у матеріалах справи відсутні підтвердження, що вказаний правочин стосується як його інтересів, так і інтересів інших позичальників та боржників.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між відповідачами було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, згода на укладення якого із боржниками законом не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказане, вимоги позивача є недоведеними та не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову про визнання недійсним договору слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Караченцева Артема Юрійовича, про визнання договору відступлення права вимоги недійсним.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: