Справа № 490/304/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивачки ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання відповідачки такою, що втратила право користування домоволодінням з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд та будівель, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у зазначеному домоволодінні відповідачка не проживає з 18 серпня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником вищевказаного житлового будинку.

В даному будинку з 18.08.2020 року зі згоди попереднього власника житла зареєстрована відповідачка, яка не є членом сім`ї позивачки та в житловому приміщенні не проживає з серпня 2020 року без наявності для цього поважних причин, проте не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідачки в даному будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю (продажу).

Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

15.01.2021 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.01.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися, крім іншого, також шляхом розміщення оголошення відповідно до ч. 11ст. 128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомила.

За такого справа розглядається без участі таких осіб.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 18.08.2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1624, позивачці ОСОБА_1 , на праві власності належить житловий будинок з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд та будівель, за адресою: АДРЕСА_1 ,

Згідно договору дарування частки домоволодіння, посвідченого 31.10.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Криницьким А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1285 ОСОБА_4 передала у власність 3/5 (три п`ятих) частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських та побутових споруд та побудов - ОСОБА_3 .

В даному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (не є членом сім`ї власника житла). Проте, за місцем реєстрації остання не проживає з 2020 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо наявності між сторонами угоди з приводу іншого порядку та строків користування житлом.

В той же час реєстрація відповідачки у вказаному будинку створює позивачці перешкоди в користуванні своїм майном.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі і в порядку, передбачених законом.

Оскільки відповідачка не є членом сім`ї власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися главою 6 розділу ІІІ Житлового кодексу УРСР.

Проте вказана глава не містить підстав втрати права користування житлом у приватному секторі.

Положення Житлового кодексу України дають підстави вважати, що норми глави 2 розділу III цього Кодексу (користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду) можуть застосовуватися до житлових правовідносин в приватному житловому фонді тільки в тих випадках, коли в гл. 6ЖК є посилання на ці випадки або коли подібні житлові правовідносини не врегульовано нормами гл. 6 і застосування до цих норм гл. 2 не суперечить їх змісту.

В той же час згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ст. 391 ЦК України у зв`язку з доведеністю позивачкою факту порушення/обмеження її прав власності з боку відповідачки у справі, адже право власника жилого будинку та членів його сім`ї, у тому числі й колишнього, на користування цим жилим приміщенням може існувати лише за наявності права власності на будинок. При цьому, судом враховано той факт, що відповідачка не була та не є членом сім`ї позивачки та третьої особи та між сторонами угоди з приводу іншого порядку та строків користування житлом не укладалося

За такого, враховуючи встановлені обставини, небажання відповідачки знятися з реєстраційного обліку, наслідком чого є створення ним позивачці незручностей та перешкод у користуванні та розпорядженні майном, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), такою, що втратила право користування житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін