н/п 2/490/1001/2021 Справа № 490/5906/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зробити поділ спільного майна подружжя, таким чином - виділити у власність ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 136 960 (сто тридцять шість тисяч дев ятсот шістдесят) грн. Виділити у власність ОСОБА_2 вантажний автомобіль ГАЗ 6605 дрнз 0251НІ вартістю 40000 (сорок тисяч) грн., автобус "Рута" 25 СПГ дрнз ВЕ76668АА вартістю 60000 (шістдесят тисяч) грн., автомобіль УАЗ 469БГ дрнз НОМЕР_1 вартістю 25000 (двадцять п ять тисяч) грн., мотоцикл з боковим причепом ІЖ 49 дрнз НОМЕР_2 вартістю 4500 (чотири тисячі п ятсот) грн., на загальну суму 129 500 (сто двадцять дев ять тисяч п ятсот) грн..

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 18.11.2010 р. по 07.09.2016 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За період знаходження в шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано спільне майно: вантажний автомобіль ГАЗ 6605 дрнз 0251НІ вартістю 40000 (сорок тисяч) грн., автобус "Рута" 25 СПГ дрнз ВЕ76668АА вартістю 60000 (шістдесят тисяч) грн., автомобіль УАЗ 469БГ дрнз НОМЕР_1 вартістю 25000 (двадцять п ять тисяч) грн., мотоцикл з боковим причепом ІЖ 49 дрнз НОМЕР_2 вартістю 4500 (чотири тисячі п ятсот) грн .

09 листопада 2012 року ОСОБА_2 отримав в дар житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 80 100 (вісімдесят тисяч сто тисяч ) грн. В цьому будинку з 9.11.2012 р. по 29.10.2014 р. подружжя проживало спільно. 29.10.2014 року відповідач покинув м.Миколаїв, а з 12.11.2014 року покинув територію України. На протязі майже шести років відповідач жодного разу не з являвся на території України, жодних стосунків з дітьми не підтримував, ніякої допомоги дітям не надавав.Після від їзду відповідача я була вимушена була провести капітальний ремонт. Ремонтні роботи в зв язку з браком коштів проводились на протязі майже двох років. На закупівлю будівельних матеріалів позивачем було витрачено 56800 (п ятдесят шість тисяч вісімсот) грн., з них 16 180 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят) грн. були кошти подружжя, які були використані на закупівлю будівельних матеріалів до від їзду відповідача, а 40 620 (сорок тисяч шістсот двадцять) грн. це були власні кошти позивача. Таким чином, за рахунок вкладених в ремонт будинку коштів, вартість будинку становить 136 9600 (сто тридцять шість дев ятсот шістдесят) грн. З 2012 року позивач разом з трьома дітьми проживає в будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , іншого житла для проживання немає. На протязі шести років позивачка утримує будинок за власні кошти.За такого вважає, що за цей час будинок набув статусу спільного майна подружжя, оскільки його вартість значно збільшилася за час шлюбу і за рахунок її особистих коштів.

Крім того, посилається на положення ч.3 ст. 70 СК України щодо відступу від рівності часток подружжя, оскільки з нею залишилися проживатьи троє неповнолітніх дітей, а відповідач після розлучення не приймає належної участі в утриманні дітей.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою від 21.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху.

06.10.2020 р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 21.09.2020 р. надано відповідні документи.

Ухвалою від 16.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Протокольною ухвалою суду від 19.02.2021 року закрито підготовче судове засідання.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує та долучив нотаріально завірену заяву від відповідача про слухання справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.09.2016 року про розірвання шлюбу встановлено наступні факти: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2006 року. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу: вантажний автомобіль ГАЗ 6605 дрнз НОМЕР_3 , автобус "Рута" 25 СПГ дрнз НОМЕР_4 , автомобіль УАЗ 469БГ дрнз НОМЕР_1 , мотоцикл з боковим причепом ІЖ 49 дрнз НОМЕР_2 належать ОСОБА_2 .

09.11.2012 року ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Ласурія С.А та зареєстрований в реєстрі за № 3085 .

Позивачем до позовної заяви були долучені копії товарних чеків та накладних, на підтвердження того факту, що саме вона витрачала кошти на закупівлю будівельних матеріалів для ремонту будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 522/19610/15-ц.

Відповідно до ч.3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Враховуючи вищевиклдаене, а аткож визнгання відповідачем вимог позову в повному обсязі та відсутність надання ним жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивачки 2672 грн судового збору, сплаченого при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 4,5, 79-81, 137,140, 141, 259-265,273, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Провести поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 вантажний автомобіль ГАЗ 6605 , д/з НОМЕР_3 , автобус "Рута" 25 СПГ, д/з НОМЕР_4 , автомобіль УАЗ 469БГ, д/з НОМЕР_1 , мотоцикл з боковим причепом ІЖ 49 , д/з НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП - невідомо ;

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2021 року

Суддя Гуденко О.А.