Єдиний унікальний номер 317/820/21
Провадження № 2/317/590/2021

18 червня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Борисенко Д.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
27.06.2006 ОСОБА_1 підписано заяву, яка за змістом самої заяви разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами банку є договором про надання банківських послуг між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».
Відповідно до укладеного кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Наразі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Як встановлено судом, підписана ОСОБА_1 27.06.2006 заява містить умову щодо розміру процентної ставки в розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році.
У заяві відсутні умови щодо необхідності сплати позичальником комісії чи про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів).
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просить крім тіла кредиту стягнути також й заборгованість зі сплати відсотків, в обґрунтування чого посилається на Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови.
Незважаючи на наявність відповідного посилання у позові, жодних Тарифів позивачем до суду подано не було.
Щодо Умов і правил надання банківських послуг, суд зазначає наступне.
Так, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме Умови і правила надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, підписуючи 27.06.2006 заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, що саме зазначений документ містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.
За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов і правила банківських послуг, надані банком Умови і правила надання банківських послуг не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови і правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися банком.
Крім того, Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили порядок зміни процентної ставки, можливість нарахування банком комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Із наданої позивачем довідки видно, що дві останні видані ОСОБА_1 банківські картки мали строк дії до останнього дня грудня місяця 2019 року.
Таким чином, підстави для нарахування договірних відсотків були наявні лише до 31.12.2019, тобто в межах дії кредитного договору.
При цьому, суд констатує, що у розрахунках заборгованості банком безпідставно застосовувалась підвищена відсоткова ставка у розмірі 43,2 % річних, адже у матеріалах справи немає належних та допустимих доказів, які б вказували на факт її узгодження сторонами у визначений договором чи законодавством спосіб.
Як видно із розрахунків заборгованості та виписки по рахунку позичальника станом на 01.12.2014 у відповідача була наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4985,19 грн. та за відсотками у розмірі 258,94 грн.
З того часу відповідач не витрачав кредитних коштів.
Враховуючи розмір визначеної у договорі процентної ставки (3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році), максимальний розмір відсотків, який міг бути нарахований за період з 01.12.2014 до 31.12.2019 (тобто до закінчення дії кредитного договору) повинен бути наступним: 4985,19 грн. * 36 * 1857 днів / 360 / 100 = 9257,50 грн.
З урахуванням наявності у відповідача заборгованості за відсотками станом на 01.12.2014 у розмірі 258,94 грн., загальний розмір заборгованості за відсотками на час закінчення дії кредитного договору (31.12.2019) не міг перевищувати суму у розмірі 9516,44 грн. (9257,50 грн. + 258,94 грн.).
Таким чином, позичальником за період з 01.12.2014 до 31.12.2019 сплачено позивачу більш ніж вдвічі більше ніж була наявна заборгованість по кредиту. За таких обставин у позичальника немає невиконаних зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк».
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян