Провадження № 2-к/761/9/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Путрі Д.В.,

представника заявника Пшевлоцького Ю.М.,

представника боржника Залізняка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ» у м. Варшаві про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду у місті Кракові від 03.02.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Група РМФ», командитне товариство (Groupa RMF spуіka z ograniczon№ odpowiedzialnoњci№, spуіka komandytowa) у місті Варшаві (далі - ТОВ «Група РМФ») звернулося до суду із клопотанням, в якому просило визнати і надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення Окружного суду у місті Кракові від 03 лютого 2016 року та видати виконавчий лист.

Клопотання мотивоване тим, що 03 лютого 2016 року Окружний суд у місті Кракові, ІХ Економічний відділ, ухвалив заочне рішення іменем Республіки Польща у справі за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Ман» (далі - ТОВ «Телерадіокомпанія «Ман»). Зазначеним рішенням суд присудив стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 3 302,46 дол. США з відсотками, починаючи з 19 вересня 2009 року до дня оплати, 182 037,03 злот. з відсотками, починаючи з 22 серпня 2009 року до дня оплати, причому до 31 грудня 2015 року відсотки нараховуються у розмірі законних відсотків, а з 01 січня 2016 року до дня оплати відсотки нараховуються в розмірі законних відсотків за затримку; присуджено з відповідача на користь позивача суму 14 691,00 злот. як витрати на процес, наказано стягнути з відповідача на користь Державної скарбниці, представленої Головою окружного суду у місті Кракові, суму 3 879, 58 злот. як витрати на перекладача. Визнання та виконання рішення іноземного суду, в цьому випадку заочного рішення Окружного суду у місті Кракові, передбачене підписаним між Україною і Польщею Договором про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованим постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3941-ХІІ (далі - Договір про правову допомогу). У зв`язку з цим просило клопотання задовольнити.

Суди розглядали справу неодноразово.

Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 18 серпня 2017 року клопотання ТОВ «Група РМФ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду у місті Кракові від 03 лютого 2016 року залишив без задоволення.

Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 05 жовтня 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2017 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд постановою від 12 вересня 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року залишив без змін.

В подальшому, Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 18 липня 2019 року визнав та надав дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення Окружного суду у місті Кракові від 03 лютого 2016 року про стягнення з ТОВ «Телерадіокомпанія Ман» на користь ТОВ «Група РМФ» суми боргу від 19 вересня 2009 року у розмірі 3 302,46 дол. США, що за курсом НБУ на дату постановлення ухвали становило 85 408,51 грн; суми боргу від 22 серпня 2009 року у розмірі 182 037,03 злот., що за курсом НБУ на дату винесення ухвали становило 1 238 212,60 грн; витратити на процес у розмірі 14 691,00 злот., що за курсом НБУ на дату винесення ухвали складало 99 927,92 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 15 січня 2020 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2019 року скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що розглядаючи клопотання по суті місцевий суд не обґрунтував свого рішення, не дав жодної оцінки доводам, наведеним у клопотанні, не зазначив про наявність чи відсутність підстав для його задоволення з огляду на конкретні обставини справи. Суд також не дав оцінки доводам ТОВ «Телерадіокомпанія «МАН», які містяться у запереченнях на клопотання. Відмовляючи в задоволенні клопотання в частині видачі виконавчого листа , суд першої інстанції послався на статтю 431 ЦПК України, яка регулює звернення до виконання судових рішень. Водночас порядок звернення до примусового виконання рішення іноземного суду врегульовано статтею 470 ЦПК України. Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що його видача не належать до повноважень Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки цей суд не розглядав справу як суд першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 02.09.2020 року постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року було залишено без змін.

28.01.2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до постанови Київського апеляційного суду міста Києва від 15.01.2020 року надійшла дана цивільна справа за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ» у м. Варшаві про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду у м. Кракові від 03.02.2016 року.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року було призначено розгляд клопотання до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 16 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 14.02.2020 року було зупинено провадження у цивільній справі за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ» у м. Варшаві про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду у м. Кракові від 03.02.2016 року до перегляду постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі в порядку касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду від 02.09.2020 року постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року було залишено без змін.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року було відновлено провадження у справі.

В судовому засіданні 14.06.2021 року представник заявника клопотання підтримав та просив суд про його задоволення.

В судовому засіданні 14.06.2021 року представник ТОВ «Телерадіокомпанія «Ман» проти задоволення клопотання заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2016 року Окружним судом у місті Кракові було ухвалено заочне рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ» у м. Варшаві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «МАН» стосовно оплати, яким:

І. присуджено з відповідача на користь позивача:

- суму 3 302,46 USD з відсотками, починаючи з 19 вересня 2009 року до дня оплати;

- суму 182 037,03 злотих з відсотками, починаючи з 22 серпня 2009 року до дня оплати;

причому до 31 грудня 2015 року відсотки нараховуються у розмірі законних відсотків, а зсічня 2016 року до дня оплати відсотки нараховуються у розмірі законних відсотків за затримку;

ІІ. присуджено з відповідача на користь позивача суму 14 691 злотих, як витрати на процес;

ІІІ. наказано стягнути з відповідача на користь Державної скарбниці, представленої Головою окружного суду у м. Кракові, суму 3 879,58 злотих як витрати на перекладача;

IV. щодо п. п. І і ІІ рішення вступає в силу негайно (а.с.12, Т.1).

24 травня 1993 року між Україною та Республікою Польща підписано договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікований Верховною Радою України постановою від 04 лютого 1994 року. Договір набрав чинності 14 серпня 1994 року.

Статтею 49 зазначеного договору між державами визначено, що за умов, передбачених цим договором, договірні сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої договірної сторони, а саме: 1) рішення судів з цивільних справ; 2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Положення пункту 1 застосовуються також до мирових угод з цивільних справ майнового характеру затверджених судом.

Статтею 50 договору встановлено, що рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої договірної сторони, якщо:

1) згідно з законодавством тієї договірної сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;

2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в договорі - на підставі законодавства тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином;

4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї договірної сторони, на території якої рішення судом тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї договірної сторони, де рішення має бути визнане і виконане;

6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у договорі - на підставі законодавства тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Відповідно до статті 51 договору клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції.

До клопотання потрібно додати:

1. рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення;

2. документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї договірної сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином;

3. завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

При цьому, за положеннями статті 52 договору визнання і виконання рішення належить до компетенції суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно з ч. 1 ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (ст. 463 ЦПК України).

За приписами ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені ст. 466 ЦПК України.

Статтею 468 ЦПК України визначено перелік підстав, з яких клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється.

Так, відповідно до ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; в інших випадках, встановлених законами України.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено судом, до клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду були додані документи, визначені ст. 466 ЦПК України, а саме: засвідчена копія рішення Заочного рішення Окружного суду у місті Кракові від 03.02.2016 року з перекладом на українську мову та відміткою про негайне виконання судового рішення; відомості належне повідомлення про розгляд справи ТОВ «Телерадіокомпанія «МАН»; завірений переклад клопотання, а також доданих документів на мову тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Група РМФ» командитне товариство у м. Варшаві звернулося з позовом до Окружного суду у м. Кракові у справі до ТОВ «Телерадіокомпанія «МАН» про стягнення коштів ще в 2011 році. Зазначаючи також, що протягом 2011 - 2016 років Окружний суд у м. Кракові здійснював цілий ряд процесуальний дій (у відповідності до законодавства договірної сторони), які давали йому правові підстави для постановлення заочного рішення без участі представника ТОВ «Телерадіокомпанія МАН» за нормами Цивільного процесуального кодексу Республіки Польща.

Про що зазначено у довідці складеній головою складу, який виносив постанову в Окружному суді у м. Кракові, 1Х Економічний відділ, в особі судді Окружного суду Марека Плонки на підставі ст.1144 -1 Цивільно - процесуального кодексу та у зв`язку зі ст. 50 п. 3 Договору між Республікою Польща та Україною про правову допомогу і правові відносини в цивільних і кримінальних справах, укладеного в м. Києві 24 травня 1993 року ( законодавчий вісник 1994 № 96, позиція 465), суддя підтверджував, що сторона - відповідач ТзОВ «Телерадіокомпанія МАН» у м. Києві отримало повістку - виклик на засідання у відповідний час і в належному порядку.

Крім того в матеріалах справи містяться документи на підтвердження направлення Міністерством юстиції України Окружному суду в м. Кракові листів з підтвердженням про вручення документів ТОВ «Телерадіокомпанія МАН».

Згідно підтвердження про вручення документа складеного Шевченківським районним судом м. Києва вбачається, що 10 липня 2015 року представнику боржника, а саме ОСОБА_1 було вручено судові документи на 33 аркушах.

В процесі розгляду справи ТОВ «Телерадіокомпанія МАН» не надало суду доказів на підтвердження того, що після отримання ним судових документів із Окружного суду м. Кракова, товариство повідомило суд про відсутність договірних відносин з позивачем (відсутність судового спору) , або вчинило інші дії щодо отриманих судових документів. Як і не оскаржило вказане рішення у встановленому порядку.

Припущення представника ТОВ «Телерадіокомпанія МАН» про відсутність у суду компетенції щодо судового розгляду справи не підтверджені жодними доказами.

Згідно із наданою суду копією договору оренди від 30.12.2008 року, укладеного між АТ «Брокер ФМ» (правонаступником якого є заявник) та ТОВ «Телерадіокомпанія МАН», в пункті 3 параграфу 6 вказано, що компетентним судом, який вирішуватиме можливі спори буде, зокрема Окружний суд у місті Кракові.

Представником боржника жодним чином не доведено того, що судове рішення не стосується вказаного договору оренди, або не підтверджено наявність інших договірних відносин між сторонами, які б надали можливість для судового звернення до Окружного суду у місті Кракові.

Таким чином, суд відхиляє заперечення представника товариства щодо відсутності правових підстав для задоволення клопотання.

Оскільки судом встановлено відповідність клопотання вимогам закону, суд приходить до висновку про його задоволення в частині визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України Заочного рішення Окружного суду у місті Кракові від 03.02.2016 року.

З приводу вимог клопотання про видання виконавчого листа, то суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Разом із тим, ухвала суду про надання на примусове вкидання рішення іноземного суду не набрала законної сили, а тому вимоги клопотання в цій частині є передчасними.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 466-470 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ» у м. Варшаві про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Окружного суду у м. Кракові від 03.02.2016 року - задовольнити частково.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України Заочного рішення Окружного суду у місті Кракові від 03.02.2016 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія Ман» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група РМФ», командитне товариство (Grupa RMF spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia spolka komandytowa у м. Варшаві (податковий номер , реєстраційний номер Regon 012681812 , реєстраційний номер (номер запису в судовому реєстрі) ):

- суми боргу від 19 вересня 2009 року у розмірі 3302,46 USD ,що за курсом НБУ на дату винесення ухвали складає 89299,83 грн.;

- суми боргу від 22 серпня 2009 року у розмірі 182037.03 зл., що за курсом НБУ на дату винесення ухвали складає 1335350,84 грн.;

- витратити на процес у розмірі 14691 зл., що за курсом НБУ на дату винесення ухвали складає 107767,30 грн.

В задоволені решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 22.06.2021 року.