17 червня 2021 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №221/2480/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нежитлове приміщення,
22 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нежитлове приміщення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наприкінці листопада 2018р. його зацікавило оголошення про продаж нежитлової будівлі ( магазину) в с. Ближнє Волноваського району Донецької області, надане відповідачем по справі - ОСОБА_2 . Вони зустрілись з відповідачем, останній показав договір купівлі-продажу від 06.01.2012р., на підставі якого саме він був власником вказаного приміщення. Він оглянув приміщення та вирішив його купити. Вони з відповідачем по справі ОСОБА_2 узгодили ціну ( 80 000 гривень) та 10.12.2018р. зустрілись у м. Донецьку, де ОСОБА_2 передав йому правові документи ( договір купівлі-продажу магазину) та ключі від приміщення. Позивач передав йому грошові кошти у сумі 80 000 ( вісімдесят тисяч) гривень, про що відповідач власноруч написав розписку про отримання грошових коштів за купівлю-продаж нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У розписці відповідач зобов`язався на протязі трьох місяців оформити правочин у нотаріуса на території України. За станом здоров`я відповідач не міг тривалий час приїхати до м. Волновахи. оскільки йому планувалось проведення операції у м. Донецьку, тому вони домовились що позивач користуватиметься житловим приміщенням до одужання відповідача. Він почав користуватись цим приміщенням. Час минав, він неодноразово нагадував відповідачу про необхідність нотаріального оформлення правочину. Відповідач підтвердив свій намір приїхати до м. Волновахи для належного оформлення договору купівлі-продажу магазину. Він навіть звернувся до нотаріуса у м. Волновасі ОСОБА_3 , який сформував необхідний пакет документів та призначив дату. Дату узгодили з відповідачем. Однак, у призначену дату відповідач не приїхав до нотаріальної контори, оскільки, як він пояснив, його не пропустили через КПВВ у м. Новотроїцьку. У подальшому саме ця причина стала перешкодою для нотаріального оформлення правочину. Оголошений через ковід-19 карантин став проблемою перетинання лінії розмежування. На даний момент навіть телефонний зв`язок з відповідачем відсутній телефон не обслуговується. Позивач зазначає, що вони з відповідачем домовились щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору він фактично володіє приміщенням, однак. одна з сторін, а саме відповідач по справі ОСОБА_2 , ухиляється від його нотаріального посвідчення. У зв`язку з вищевикладеним, позивач був змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі..
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівліпродажу від 06.01.2012р., відповідач по справі ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 5)
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно не перебуває у реєстрі іпотек та у реєстрі заборон відчуження майна ( а.с. 6)
Згідно розписки від 10.12.2018 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 80 000 грн. за продаж нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7)
Нежитловим приміщенням - магазином продовольчих товарів, вбудованим в житловий будинок-фактично володіє позивач ОСОБА_1 , користується ним, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані відповідачу ОСОБА_2 .
Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Здійснюючи аналіз наданих доказів, а також повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 252, 253, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - магазину продовольчих товарів, вбудованого в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів, вбудований в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявами відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Чальцева