ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4221/21 Справа № 206/4741/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року

по справі за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому листі по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2020 року до Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому листі по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому листі по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» ( місцезнаходження: м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 100) на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 100) у справі №206/4741/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року у справі №206/4741/15-ц та ухвалити нове рішення, яким відмовити товариству у задоволенні заяви про заміну стягувача.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року по справі №206/4741/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №095/64-ДК задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №095/64-ДК від 17 серпня 2006 року станом на 28 квітня 2015 року в розмірі 4 848 110 гривень 38 копійок, яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом 2 778 237,09 гривень, суми заборгованості за відсотками 2 069 873,29 гривень (т.1 а.с. 58-59).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (т.1 а.с. 134-136).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд суду апеляційної інстанції (т.1 а.с. 190-192).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська змінено у частині визначення суми стягнутої заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2006 року, станом на 28 квітня 2015 року, у розмірі 911 547 грн. 11 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 245-247).

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року до участі у справі залучено правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» та прийнято відмову АТ «Альфа-Банк» від касаційної скарги на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року (т.2 а.с. 155-158).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито (т.3 а.с. 27-33).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні, крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.11.2013, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, оскільки ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року встановлено наступництво у матеріальних правовідносинах та перехід до АТ «Альфа-Банк» прав і обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк» у даних правовідносинах, тому звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Задовольняючи заяву АТ Альфа-Банк про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що заявником доведено перехід всіх прав та обов`язків первісного стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк».

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що матеріали справи не містять відомостей про пред`явлення банком виконавчого листа до виконання на підставі вимог Закону України Про виконавче провадження та за яким відкрито виконавче провадження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись як у відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження, правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України Про виконавче провадження.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова