Справа №: 653/1583/20
Провадження № 2/653/466/21
У Х В А Л А

іменем України

про залишення позову без розгляду

29 січня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

представника відповідача Окорського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є» про встановлення факту перебування у трудових відносинах,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року в провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є» про встановлення факту перебування у трудових відносинах.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 01 червня 2020 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши судове засідання на 13 год. 00 хв. 09 вересня 2020 року

На виконання вимог ст. 175 ЦПК України позивач вказав у позовній заяві місце свого проживання: АДРЕСА_1 , а також адресу електронної пошти для зв`язку: НОМЕР_1

Копії ухвали про відкриття провадження із судовою повісткою про виклик до суду були направлені сторонам, в тому числі позивачу, із рекомендованим поштовим повідомленням про вручення на зазначену ним у позові адресу для листування, проте позивачем повістка отримана не була, про що свідчить конверт, повернутий до суду за закінченням терміну зберігання.

Через відсутність відомостей про вручення повідомлення суд відклав розгляд справи на 10 год. 30 хв. 27 жовтня 2020 року та для належного сповіщення позивача про дату наступного судового засідання йому направлена повістка на адресу електронної пошти, вказану ним при зверненні до суду.

Разом з тим, направити сповіщення на зазначену позивачем адресу електронної пошти не вдалось, оскільки вказана електронна пошта не існує.

Розгляд справи був відкладений на 14 год. 00 хв. 23 грудня 2020 року, про що сповіщено сторони шляхом направлення судових повісток.

З трекінгу відправок Укрпошти вбачається, що судова повістка направлена ОСОБА_1 за номером відстеження 828 була прийнята 13 листопада 2020 року.

Незважаючи на належне сповіщення, позивач в судове засідання, призначене на 23 грудня 2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав.

Розгляд справи був відкладений на 14 год. 30 хв. 29 січня 2021 року, про що сповіщено сторони шляхом направлення судових повісток.

З трекінгу відправок Укрпошти вбачається, що судова повістка направлена ОСОБА_1 за номером відстеження 478 була прийнята 28 січня 2021 року.

Незважаючи на належне сповіщення, позивач в судове засідання, призначене на 29 січня 2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутністю не надав, клопотань про перенесення розгляду справи через неможливість прибути до суду не направив.

Суд, надаючи оцінку вищевказаному приходить до висновку про необхідність залишити позовну заяву без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З аналізу норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач, при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», а також в рішенні у справі Каракуця проти України зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді. Разом з тим, поведінка позивача вказує на його незацікавленість у вирішенні спору та зловживанні своїми процесуальними правами, позивач явно затягує розгляд справи, а вирішення спору в такому випадку, без заяви позивача про розгляд справи у його відсутності, було б порушенням принципу диспозитивності.

Суд вжив всіх заходів для належного повідомлення позивача за всіма контактними даними, вказаними ним у позовній заяві.

Разом з тим, вказана позивачем у позовній заяві адреса електронної пошти не існує та не обслуговується.

Враховуючи, що учасник судового процесу повідомив суду адресу електронної пошти він повинен був проінформувати суд про її зміну під час розгляду справи, що встановлено ч. 2 ст. 131 ЦПК України.

Всупереч цього, таке повідомлення до суду не надходило, що робить неможливим зв`язок із позивачем, окрім направлення до нього судових повісток на адресу проживання.

При цьому, як зазначалось вище, судова повістка, направлена на виконання сповіщення про судовий розгляд на 09 вересня 2020 року повернулась до суду за закінченням терміну зберігання, як не вручена, а рекомендовані поштові повідомлення щодо направлених судових повісток на 23 грудня 2020 року та 29 січня 2021 року до суду не повернулись, проте під час перевірки статусів відстежень по трекінгу відправок - відправлення були прийняті.

Суд не може розцінювати неявки позивача до судового засідання як поважні, оскільки незважаючи на його сповіщення про дату часу та місце проведення судового засідання жодних заяв, клопотань ним не заявлялось.

Більш того, інформація про дати судових засідань розміщуються на офіційному сайті судової влади, що дає додаткову можливість на ознайомлення із рухом справи та отримання інформації.

Також, позивач не скористався правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у разі, якщо неможливим або обтяжливим для нього є явка в судове засідання безпосередньо до суду.

Таким чином, позивач до суду не з`явився, інтерес до розгляду даної справи за його позовом не проявляє, при цьому мав для цього достатній час, також як мав всі передбачені процесуальним законодавством можливості для добросовісного здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків.

Підстави для відкладення судового засідання, згідно статті ст. 223 ЦПК України також відсутні, оскільки неявка позивача в судові засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності, який означає надання учаснику справи можливості вільно розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (особисто турбуватись про здійснення своїх прав).

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача за процесуальним змістом є його конклюдентною дією, в якій виявлена його воля на залишення позову без розгляду, що є правовим наслідком свідомого нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні.

Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який ставиться у ситуацію невизначеності від таких дій позивача.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеної у своїй постанові по справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, згідно якої суд наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд також враховує думку представника відповідача - адвоката Окорського В.В., який в судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечував проти залишення позову без розгляду, суд також враховує строки, визначені законом для розгляду справи, враховує дію принципів диспозитивності, змагальності у цивільному судочинстві і рівності прав та обов`язків сторін, суд враховує недобросовісне використання позивачем його процесуальних прав та недобросовісне ставлення до виконання процесуальних обов`язків, враховує, що вжиті всі передбачені ЦПК способи для забезпечення прав позивача, і що такі заходи є достатніми для забезпечення прав позивача при умові добросовісного здійснення ним своїх прав та належного виконання процесуальних обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України - приписи даних норм процесуального закону є імперативними, тому при наявності сукупності підстав, зазначених у цих нормах (належне повідомлення позивача, повторність неявки, не повідомлення про причини неявки, відсутність заяви про розгляд справи у відсутності позивача), суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Згідно ч. 2ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви не повертається у випадку, якщо позовна заява залишена без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності

Таким чином, сума сплаченого позивачем судового збору поверненню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 257-260, 353-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий центр «Заряд`є» про встановлення факту перебування у трудових відносинах - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області.

Повний текст ухвали складений 02 лютого 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова