Справа № 450/1001/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/3188/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Симця В.І.,

з участю: представника апелянта адвоката Купенко М.С., представника позивача адвоката Посікіри Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Креді Агріколь Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача до АТ «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 18.08.2017 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», правонаступником якого є АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ТДВ «СК «АХА Страхування Життя» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 7/1651898. Відповідно до п.1.1. договору банк надає позичальнику кредит у сумі 285 600,00 грн. строком на 6 місяців - з 18.08.2017 року до 17.08.2022 року (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком погашення заборгованості як день повернення кредиту.

Відповідно до п. 1.3. договору за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 5,00% річних (фіксована процентна ставка) за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з коштів позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Відповідно до Графіку погашення заборгованості Додаток №1 до Комплексного договору погашення кредиту, сплата нарахованих процентів та комісії здійснюється позичальником щомісячно, рівними частинами по 10 244, 82 грн., 4 855, 20 грн. з яких зараховується на погашення щомісячної комісії. Позивач належним чином виконувала умови Кредитного договору, у тому числі щодо сплати щомісячної комісійної винагороди, що підтверджується випискою банку. Позивач вважає, що пункт 1.3.2. Комплексного договору № 7/1651898, укладеного 18 серпня 2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , а також інші умови цього договору в частині покладення на позичальника обов`язку сплати комісійної винагороди та відповідальності за таку несплату, повинні бути визнані недійсними з моменту укладення договору. Сума сплаченої комісійної винагороди за період з вересня 2017 року по лютий 2020 року комісійної винагороди в розмірі 121 066, 3 гривень повинна бути повернена позивачу. Також зазначає, що комісійна винагорода вказана в паспорті споживчого кредиту, охоплюється видами послуг передбачених ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», та повинна надаватися безоплатно.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано недійсним п. 1.3.2 комплексного договору № 7/1651898 укладеного 18.08.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріголь Банк» та ОСОБА_1 , щодо сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості : щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1, 70 % у місяць від суми кредиту зазначеної в п. 1.1 Договру.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченої за період з вересня 2017 року по лютий 2020 року комісійної винагороди в розмірі 121 066, 30 (сто двадцять одна тисяча шістдесят шість гривень тридцять копійок) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» в дохід держави 840, 80 грн. судового збору.

Вказане рішення суду оскаржило АТ «Креді Агріголь Банк», подавши апеляційну скаргу.

З рішенням суду не погоджується, вважає його таким, що не відповідає матеріалам справи та постановленим з порушенням процесуальних норм та невірним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що кредитний договір з позивачем укладений у відповідності до положень ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час виникнення кредитних правовідносин сторін та ЗУ «Про споживче кредитування», яким регламентоване право установлення комісійної винагороди для обслуговування кредиту банком.

Зазначає, що спеціальним Законом, а саме Законом України «Про споживче кредитування» встановлена можливість стягнення кредитором з позичальника комісії за послуги пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.

Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погодилась на отримання кредитних грошових коштів саме на тих умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення та підписання договору були вільними.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Купенко М.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача адвоката Посікіри Р.Р. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначена оспореними положеннями кредитного договору плата за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) суперечить закону, з врахуванням цього, сума платежів за комісійною винагородою у розмірі 121 066,30грн., яка утворилася з вересня 2017 р. по лютий 2020 р. та була сплачена позивачем, що підтверджується випискою за рахунком позичальника ОСОБА_1 за період з 14.09.2017 р. по 31.01.2020 р., враховуючи наслідки недійсності правочину, має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 18 серпня 2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» (назву змінено на АТ «Креді Агріколь Банк»), ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА Страхування життя» укладено комплексний договір № 7/1651898.

Відповідно до п.1.1 даного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 285 600 грн. строком на 60 місяців з 18.08.2017 року до 17.08.2022 року включно. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту.

Умови договору передбачали, зокрема що:

За користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 5,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором ( п. 1.3.1 комплексного договору).

За користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,7 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору (п.1.3.2 комплексного договору).

Згідно з Додатком № 1 до комплексного договору № 7/1651898 від 18.08.2017 р. проценти за користування кредитом за період з 18.08.2017 р. по 17.08.2022 р. мали складати 37 777, 51 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості за кредитом за період з 18.08.2017р. по 17.08.2022р. мала складати 291 312,00 грн.

17 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 підписала також "Паспорт споживчого кредиту: Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит".

У розділі 4 "Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача" зазначено наступні умови: процентна ставка, відсотків річних 5,00%; тип процентної ставки фіксована; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору : 1,70% від початкової суми кредиту, сплачуються щомісячно в гривні за обслуговування кредитної заборгованості (включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо; загальні витрати за кредитом, грн. 329 089, 51 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 614 689, 51грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних 41, 98 %.

Банківською випискою за рахунком позичальника ОСОБА_1 підтверджується, що за період з 14.09.2017 року по 31.01.2020 року, вона здійснюючи розрахунки за кредитним договором від 18.08.2017 р. № 7/1651898 сплатила на користь АТ «Креді Агріколь Банк», зокрема, на погашення комісії 121 066, 30грн.

Отже, за умовами кредитування: плата за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) кваліфікувалася кредитодавцем одночасно як процентний платіж і як платіж за додаткові та супутні послуги та підлягала щомісячній сплаті у фіксованому розмірі 1,70% від початкової суми кредиту; фактично стягнення цієї плати передбачалося за обслуговування кредитної заборгованості (включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, при цьому, конкретний перелік таких послуг із обслуговування кредиту та вартість конкретних послуг договором не визначалися, до позичальника не доводилися; плата за обслуговування кредиту за період дії договору більш ніж у сім разів перевищує суму належних з позичальника за цей період процентів за користування кредитом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з пунктом 1.3.2. кредитного договору від 18 серпня 2017 року позичальнику було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Тобто, оспорюваним пунктом 1.3.2. кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.

Враховуючи, що позивачу було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вказаний пункт кредитного договору, на думку колегії суддів, є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

На момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.

В укладеному Кредитному договорі визначені всі умови кредитування, зокрема розмір наданого кредиту, строк користування ним, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки кредитодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Невідповідність окремих умов договору вимогам чинного законодавства не є підставою для визнання договору недійсним у цілому.

У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Такий правовий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 640/2755/16-ц.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк» залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.