Справа №442/5276/20
Провадження №2-др/442/6/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Грицай М.М.,
з участю секретаря - Михавко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ловінської Світлани Степанівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.06.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

14.06.2021 на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ловінської С.С. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначено те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 09.06.2021 не вирішено питання про судові витрати, пов`язані з правничою допомогою відповідно до договору та додатку №1 до договору про надання правових послуг адвоката №24/20 від 10.11.2020, а саме, на загальну суму 7004,80 грн, підтверджену актами виконаних робіт від 25.01.2021 та 10.03.2021.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат Ловінська С.С. подала клопотання про розгляд заяви без її участі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Гирич О.В. подав клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги та проведення судового засідання без його участі та участі позивача.

В обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги зазначив, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, а розмір оплати юридичних послуг є неспівмірним зі складністю справи. З урахуванням викладеного, просить стягнути відшкодування витрат на правову допомогу в сумі однієї тисячі гривень.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням доказів, наданих суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, та клопотання представника позивача про зменшення витрат на оплату правової допомоги, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При ухваленні рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 09.06.2021 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розподіл судових витрат не був вирішений у повному обсязі, а саме: судовий збір ухвалено компенсувати за рахунок держави, так як позивач, будучи інвалідом, звільнений від сплати такого, однак, не вирішено питання про повернення витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 була адвокат Ловінська С.С. Представництво інтересів в суді здійснювала на підставі договору про надання правових послуг від 10.11.2020, додатку №1 до договору про надання правових послуг адвоката від 10.11.2020 та ордеру серія ЛВ №032744 про надання правової допомоги.

Відповідно до акту виконаних робіт від 25.01.2021 згідно вказаного договору та додатку №1 до нього, погоджена вартість роботи за одну годину роботи адвоката становить 875,60 грн, загальний час вивчення матеріалів справи, надання консультацій, відпрацювання тактики захисту, збір доказів у справі, підготовка відзиву на позовну заяву склав п`ять годин, участь у судовому засіданні 25.01.2021 - 1,5 години, за що здійснена оплата відповідачем в сумі 5691,40 грн, що підтверджується чеком від 10.03.2021.

Відповідно до акту виконаних робіт від 10.03.2021 згідно вказаного договору та додатку №1 до нього участь у судовому засіданні 10.03.2021 становила 1,5 год, за що здійснена оплата відповідачем в сумі 1313,40 грн і підтверджується чеком від 10.03.2021.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таким чином, суд бере до уваги клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке на думку суду, є частково обґрунтованим. Зокрема, щодо вивчення матеріалів справи, на що, як зазначає представник відповідачки, витрачено 5 годин, збір доказів у справі, підготовка відзиву на позовну заяву. Проте, суд звертає увагу на предмет позову та незначну складність справи, доволі малий обсяг доказів у матеріалах справи, а також викладене у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що відповідач має право на відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою, однак, беручи до уваги наведене, у тому числі складність справи, незадовільний фінансовий стан позивача, який є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №334259, а також розумність розміру витрат в конкретній справі, достатньою сумою відшкодування витрат на правову допомогу є розмір у дві тисячі гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ловінської Світлани Степанівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2000 грн (дві тисячі гривень) понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.06.2021.

Суддя Грицай М.М.