Дата документу 20.05.2021
Справа № 334/2671/15-ц
Провадження № 2/334/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення завданої шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою та стягнення завданої шкоди. Позив обґрунтований тим, що позивачці на праві власності (договір купівлі-продажу від 22.08.1981 р.) належить 21/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці площею 785 кв.м. Співвласниками іншої частини будинку є подружжя відповідачів.

10.01.2001 р. рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя було прийнято рішення у цивільній справі № 2-1966/2001 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою, яким було задоволено позов ОСОБА_6 та визначений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за варіантом № 1 висновку технічної експертизи від 04.11.1998 р., за яким у користування ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка S-1, площею 591 кв.м., а ОСОБА_1 - земельну ділянку S-2, площею 204 кв.м.; земельну ділянку S-З, площею 1,5 кв.м. залишено у спільному користуванні.

Судове рішення набрало чинності 06.03.2001 р.

На підставі вищезазначеного рішення суду державним виконавцем було проведено розмежування земельних ділянок та позивачкою був встановлений паркан відповідно до меж визначених судом.

Після смерті ОСОБА_6 у травні 2004 р. її частку у праві власності на будинок успадкувала ОСОБА_4 .

Відповідачі порушили порядок користування земельною ділянкою визначений рішенням суду, пересунули паркан, засипали територію будівельним сміттям, ведуть будівельні роботи на території. Таким чином, позивач позбавлена можливості користуватись виділеною частиною земельної ділянки.

Крім того, Відповідачі своїми протиправними діями завдали позивачці матеріальну шкоду.

У вересні 2013 р. відповідачі розбили вимощення біля мого будинку, у жовтні 2013 р. відповідачами була пошкоджена частина даху належного позивачці будинку, внаслідок чого атмосферні опади потрапляють в середину, що призводить до подальшого руйнування будинку.

В березні 2015 року відповідачі почали самовільно робити підкоп під фундамент належної позивачу частини будинку, що призводить до збирання атмосферних опадів у підвалі будинку та руйнування будинку.

Позивач просила зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, виділеною їй у користування згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2001 р. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення паркану відповідно до меж визначених варіантом № 1 висновку технічної експертизи від 04.11.1998 р.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдану ОСОБА_1 матеріальну шкоду, судові витрати покласти на відповідачів.

ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою.

25 червня 2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою.

5.07.2016 року ОСОБА_1 подано уточнений позов до ОСОБА_4 , відповідно до якого позивач просила зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , змельною ділянкою за адресою: м. Запоріжжя від 10.01.2001 року у справі №2-1966/2001 та визначених варіантом №1 висновку технічної експертизи від 4.11.1998 р., стягнути з відповідачки завдану матеріальну шкоду в розмірі 2006,81 грн. та судові витрати в розмірі 9187,20 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував можливість задоволення позову, вказавши, що позивачем не доведено порушень прав користування земельною ділянкою та завдану шкоду. Позивачем не надано доказів пересування паркану, засипання території будівельним сміттям та веденням будівельних робіт. Також представником відповідача зазначено про недопустимість доказів техпаспорту на житловий будинок від 24.04.2015 року та диску з геодезичним файлом. Просив також визнати недопустимим висновок експерта, оскільки вона проведена з численними порушеннями.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.1981 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остання набула у власність 21/50 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2001 року (2-1966/2001)за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , задоволено позов та визначено порядок користування земельною ділянкою за варіантом №1. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Запорізького обласного суду від 6.03.2001 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2001 року залишено без змін.

Відповідно до рішення виконкому Запорізької міської ради №246/97 затверджено розмір земельної ділянки в постійному користуванні за житловим будинком по АДРЕСА_1 площею 797 кв.м.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №37/173 від 1.06.2005 р. затверджено розмір земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0074) площею 0,0801 га по АДРЕСА_1 та встановлено зовнішні межі земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, розмір якої зареєстрований ОП ЗМБТІ (площа 0,0797 га) та земель Запорізької міської ради (площа 0,0004га). Передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку загальною площею 0,05928 га, що складає 74% від площі 0,0801 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в межах згідно з порядком користування, визначеним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-1966/2001 від 10.01.2001 року, в тому числі 0,00008 га спільно зі ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,05928 га, що складає 74% від площі 0,0801 га (земельна ділянка надана без визначення її між в натурі на місцевості.) у АДРЕСА_1 .

Згідно з договором дарування від 15.10.2002 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 29/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 797 кв.м.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №2162 від 22.01.2016 року геометричні розміри і площа земельної ділянки АДРЕСА_1 , зазначені в варіанті №1 висновку технічної експертизи ОП ЗМБТІ від 04.11.1998 р не відповідають геометричним розмірам і площі земельної ділянки, відповідно до землевпорядної документації, тобто площа всієї земельної ділянки збільшилася на 4,5м2, а також геометричні розміри сторін земельної ділянки змінилися від 0,01 до 0,24м.

Для відновлення площі земельної ділянки, закріпленої за ОСОБА_1 і відновлення меж користування земельною ділянкою, закріпленим за ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в загальному користуванні, згідно з варіантом №1 висновку технічної експертизи ОП ЗМБТІ від 04.11.1998 р, необхідно привести площу і геометричні розміри земельної ділянки АДРЕСА_1 , у відповідність з площею і розмірами меж земельної ділянки, визначеної в варіанті №1 висновку технічної експертизи ОП ЗМБТІ від 04.11.1998 р.

Проведеним візуальним оглядом частини житлового будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 / літ. А2-2 / (квартира АДРЕСА_2 по нумерації технічного паспорта), визначено, що конструктивні елементи житлового будинку (дах, фундамент і вимощення) мають такі пошкодження:

відсутній фасадний фронтон покрівлі будівлі літ. А2-2 (дерев`яна конструкція облицьована пластиковими панелями шириною 100мм (по аналогії з бічними фронтонами);

порушень цілісності фундаменту будівлі літ. А2-2 при проведенні візуального огляду виявлено не було;

в районі двору загального користування на відстані 0,42 м від стіни будівлі літ. А2-2 розташований бетонний фундамент з металевою огорожею, порушень цілісності вимощення навколо будови літ. А2-2 при проведенні візуального огляду виявлено не було.

Вартість відновлювального ремонту частини будинку АДРЕСА_1 / будівля літ А2-2 /, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , визначена за станом на момент проведення огляду, становить 2006,81грн., в тому числі ПДВ-20% - 334,47 грн., вартість матеріалів - 1139,47грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами (постанова Верховного Суду у справі № 926/2189/17 від 12 квітня 2018 року).

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем зазначено, що відповідач порушила порядок користування земельною ділянкою визначений рішенням суду шляхом пересунення паркану, засмітила територію будівельним сміттям, ведуть будівельні роботи на території, проте в судовому засіданні не було надано доказів встановлення відповідачем паркану на частині земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивачки. Також в судовому засіданні не було надано доказів, що підтверджують вчинення відповідачем будівельних дій на земельній ділянці позивачки та її засмічення.

За вказаних обставин вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою не підлягають задоволенню.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_1 є його знайомою. З 2008 року по 2013 рік проживав у частині будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачці. З відповідачкою ОСОБА_4 не спілкувався. Чоловік відповідачки ОСОБА_5 мав конфлікт з ОСОБА_1 . Він після вжиття алкоголю конфліктував. В один з днів ОСОБА_5 заліз на дах та болгаркою спилив частину даху (вагонку), що належить ОСОБА_1 . Про це йому стало відомо від дівчини, що також проживала у частині будинку позивачки. Після цього ОСОБА_5 пояснив, що частина даху спиралася на його частину даху і будинок перекошується від цього. Після того в отвір даху стала заходити вода та набухати стіна. Окрім того, ОСОБА_5 перемістив паркан, який собою уявляв металеву конструкцію і свого боку поклав будівельне сміття. Проте чи є переміщення паркану порушенням встановленого рішенням суду порядку користуванням земельної ділянку він сказати не може.

ОСОБА_5 пошкодив частину даху будинку, який належить позивачці.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням того, що в судовому засіданні не було доведено, що саме внаслідок дій відповідача ОСОБА_4 позивачу було завдано шкоду внаслідок пошкодження майна, вимоги про відшкодування також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення завданої шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлений 20 травня 2021 року.

Суддя О.М. Гнатюк