Справа № 308/3997/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Іванова А.П., при секретарі судового засідання Боті О.І., за участі позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки і піклування: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про надання дозволу на тимчасовий (разовий) виїзд дитини за кордон,

встановив:

01.04.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки і піклування: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, в якому просить надати дозвіл на виїзд за кордон - до Турецької Республіки на відпочинок неповнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 в період з 01.09.2021 по 30.09.2021.

Позовні вимоги мотивує тим, що сторонм перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому у них народився син - ОСОБА_3 , 2011 р.н. Рішенням суду від 31.03.2013 шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, який залишився проживати разом з позивачкою. Вказує, що наразі має можливість вивезти сина на відпочинок за кордон разом з сім`єю, зроблено відповідне бронювання, однак відповідач без аргументації відмовляє у наданні нотаріально посвідченої згоди. Вважає, що такими діями відповідача обмежується можливості дитини в її праві на відпочинок та оздоровлення, а також право на вільне пересування, а тому позивачка змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила надати відповідний дозвіл на період з 01.09.2021 по 30.09.2021.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, відзив на адресу суду не надіслав.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи, а також пояснень щодо позову до суду не подавали.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, заслухавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Позивачка та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 15.11.2008 Холмківською сільською радою, про що в книзі реєстрації шлюбу зроблено запис №50, зазначене стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31.01.2013 у справі №712/19911/12.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується, окрім як вищевказаним рішенням суду, також свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС по м. Ужгороду від 24.06.2011, актовий запис №715.

З листа бронювання до договору №1665571 від 15.12.2020 видно, що позивачка разом з родиною, в тому числі неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснили бронювання відпочинку в Турецькій Республіці на дати з 19.09.2021 по 26.09.2021.

У неповнолітнього ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Тобто, права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно з п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Суд, дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, згідно з яким в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Цей принцип розкритий у Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) Комітету ООН з прав дитини (про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів), де сформульовані такі підходи:«Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку:по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими;по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46).

Оскільки позивачка не отримала згоду відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон шляхом оформлення нотаріально посвідченої згоди, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для відпочинку, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу неповнолітньому сину позивачки - ОСОБА_3 , 2011 р.н. на тимчасовий виїзд за межі України - до Турецької Республіки без дозволу батька - відповідача ОСОБА_2 , однак у супроводі матері - позивачки ОСОБА_1 на строк з 01.09.2021 по 30.09.2021.

Керуючись ст.ст. 150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за межі України - до Турецької Республіки на період з 01.09.2021 по 30.09.2021 без дозволу (згоди) й супроводу батька дитини - ОСОБА_2 , однак в супроводі матері дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов