Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар СТЕПАНЮК Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку ст.625 ЦК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, у якому з врахування заяви від 19.10.2020р. про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 три відсотки річних від суми боргу за час прострочення повернення боргу в розмірі 1254,04 дол. США.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2013 року її позовні вимоги задоволено. Cтягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно грошові кошти в сумі 151 408, 60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів США та відсотки в сумі 10 572, 66 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.04.2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про роз`яснення вищевказаного рішення. Роз`яснено, що в резолютивній частині рішення йдеться необхідність стягнення суми грошових коштів в іноземній валюті із зазначенням гривневого еквіваленту суми на час ухвалення рішення.

На виконанні Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження №50375991 та виконавче провадження №51401902 з примусового виконання виконавчих листів Шевченківського білонного суду мЛьвова від 03 березня 2014 року про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 151 408, 60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів СІНА та відсотків в сумі 10 572, 66грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Вдовича М.Б. від 26.12.2018 року було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №50375991.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 19 червня 2019 року визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Львова ТУЮ у Львівській області Вдовича М.Б. щодо винесення 26.12.2018 року постанови про закінчення виконавчого провадження №50375991; скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області Вдовича М.Б. від 26.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження №50375991.

Згідно відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова від 31 січня 2019 року за №В-17/3502 в межах виконавчих проваджень №50375991 та №51401902 з на рахунок позивача були перераховані попередньо стягнуті кошти, починаючи з 26.11.2016 року по 27.12.2018 року на загальну суму 145 932,73грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних в порядку ст.645 ЦК України за невиконання рішення суду задоволено: стягнуто з відповідачів в користь ОСОБА_2 46 510грн. боргу та 640грн. судового збору, разом 47 150,63грн. Вказане рішення суду було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій та передано для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова, де відкрито виконавче провадження №59150425, яке частково виконується відповідачами.

Оскільки, рішення суду не виконане повністю, сума боргу є значною, а кошти перераховуються боржниками незначними сумами, керуючись ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачів три відсотки річних від суми боргу за час прострочення зобов`язання за період з 28.04.2017 року по 16.12.2019 року в розмірі 1254,04 дол. США.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

02.03.2020 року відповідач ОСОБА_4 подала відзив на позов, в якому не погодилась з позовними вимогами. Свою позицію мотивує тим, що їй не відомо чи скасована згідно постанови Львівського апеляційного суду від 26.11.2019р. державним виконавцем постанова про закінчення ВП №50375991 та чи поновлено виконавче провадження, оскільки постанова державного виконавця про скасування процесуального документу їй не надходила, відтак підстав вважати себе боржником вона не має.

02.03.2020 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому заперечив позовні вимоги. Пояснив, що ВП №51401902, в якому він був боржником закінчено згідно Постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Вдовича М.Б. від 26.12.2018 року. Ця постанова не оскаржувалась. Відтак, він не вважає себе боржником та співвідповідачем у даній справі.

05.06.2020 року позивач ОСОБА_2 подала через канцелярію суду відповідь на відзив ОСОБА_4 від 02.03.2020р.та відповідь на відзив ОСОБА_3 від 02.03.2020р., в яких підтвердила обґрунтованість своїх позовних вимог. Зокрема, долучила до матеріалів справи копію Постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Савойника Р.П. про скасування процесуального документа від 22.01.2020 року.

Заявою від 13.10.2020 року позивач уточнила позовні вимоги в частині ціни позову.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідачі та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доводи представника позивача, ознайомившись з поданими доказами та документами, оцінюючи їх у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, визначений ч.2 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зокрема, частиною 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно грошові кошти в сумі 151 408, 60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів США та відсотки в сумі 10 572, 66 грн.

03.03. 2014 року з метою виконання вказаного рішення видано виконавчі листи.

На виконанні у Шевченківському відділі виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №5037591 з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11 від 03.03.2014 року виданого Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 151 408, 60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів США та відсотків в сумі 10 572, 66 грн. (боржник ОСОБА_4 ) та перебувало виконавче провадження №51401902 з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11 від 03.03.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 151 408, 60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів США та відсотків в сумі 10 572, 66 грн. (боржник ОСОБА_3 ).

Крім того, встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних за період з 01.2015 року по 07.2017 року в порядку ст.625 ЦК України за невиконання рішення суду задоволено: стягнуто з відповідачів в користь ОСОБА_2 46 510грн. боргу та 640грн. судового збору, разом 47 150,63грн. Вказане рішення суду було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій та передано для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова, де відкрито виконавче провадження №59150425, яке частково виконується відповідачами.

Згідно листа начальника Відділу Шевченківського ВДВС у м. Львові ГТУЮ у Львівській області від 10.06.2020р. №40177 , в межах ВП №№5037591 та ВП №51401902 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рахунок погашення відсотків в розмірі 10572,66грн. та основного боргу в сумі 5837,71 дол.США за період з 04.03.2016р. по 26.12.2018р.

Залишок боргу станом на 01.06.2020р. становить 13 112,29дол. США.

Відтак, відповідачі не виконали рішення суду у розмірі основного боргу повністю, грошове зобов`язання слід вважати простроченим.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №27/15672/16-ц провадження № 14-254цс19 йдеться про таке: оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Висновок Верховного Суду полягає в тому, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17, № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18.

Таким чином, позивач правомірно звернулася в суд з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З даного питання свою правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27 січня 2016 року, /справа № 6-771цс15/, згідно змісту якого відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржниками у справі в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін грошового зобов`язання, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України.

Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. Про судове рішення у цивільних справах, суд при розгляді позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті наводить у рішенні розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення.

Відтак, стягнення заборгованості за невиконання рішення суду слід здійснити з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення.

Позивачем запропоновано письмовий розрахунок 3% річних за період прострочення заборгованості з 28.04.2017р. по 16.12.2019р. /а.с. 143-147/. Заперечень щодо правильності розрахунку відповідачі не подали.

Суд, оглянувши поданий розрахунок, встановив, що період стягнення 3% річних з 28.04.2017р. по 11.07.2017р. охоплений рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.09.2017р. Тому повторне стягнення коштів за цей період недопустимо.

У даній справі період стягнення 3% річних від суми боргу за час прострочення складає з 12.07.2017р. по 16.12.2019р. і сума відсотків становитиме 1138,09дол.США.

Ця сума підлягає стягненню з відповідачів в примусовому порядку.

Станом на 27 травня 2021 року офіційний курс долара США становить 27,5461грн. за 100 доларів США. 1138,09 доларів США станом на 27.05.2021 року становлять 31 350грн.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530, 533,549,551,611,625 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 1138 доларів США 09 центів, що відповідно до курсу НБУ станом на 27.05.2021р. становить 31 350 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 768,40грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текср рішення складено 04.06.2021 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська