Справа № 459/308/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/2780/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Новосада М.Д. від 27 серпня 2020 року у справі за заявою АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27 серпня 2020 року заяву задоволено.

Видано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дублікат виконавчого листа №459/308/16-ц, виданого Червоноградським міським судом Львівської області згідно із рішенням від 23.03.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ «КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню. Зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, так як вважав, що він був втрачений під час пересилання з Червоноградського ВДВС до Галицького ВДВС м. Львова. Виходячи із заяви, предметом доказування, із боку заявника було факт втрати виконавчого листа під час пересилання. Вказує, що заявник не довів відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа до поданої заяви надано не було, а ствердження представника заявника щодо того, що документи були втрачені при пересилці є голослівними та не базуються на жодних доказах. Крім того в матеріалах справи знаходяться витяги з інформаційної системи виконавчого провадження, які свідчать, що виконавче провадження отримане Галицьким ВДВС м. Львова, так як у цих витягах чітко зазначено про відкриття виконавчого провадження і прізвище державних виконавців, у яких це провадження перебуває на виконанні. Жодного документу, який би стверджував про втрату виконавчого провадження у Галицькому ВДВС у матеріалах справи відсутні. Звертає увагу, що судом не враховано, що на час розгляду заяви АТ «Приватбанк», продовжуються виконавчі дії за вказаним виконавчими провадженням, тому посилання на необхідність поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, є безпідставним. Постанова начальника Галицького відділу ДВС від 13.02.2020 року про прийняття виконавчого провадження є чинною, у встановленому законом порядку оскаржена та не була предметом оскарження, а тому підстав поновлювати строки пред`явлення виконавчого документу у суду не було. Ураховуючи викладене, вважає про відсутність правових підстав у АТ «Приватбанк» для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Учасники справи (їх представники) в судове засідання не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що сторони повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Крім цього 18.06.2021 року до суду надійшла заява від АТ КБ «Приватбанк» про участь представника банку у розгляді справи в режимі відеоконференції, однак колегія суддів вважала таку безпідставною та в задоволенні такої відмовила з врахуванням ч.2 ст. 212 ЦПК України, оскільки така заява може бути подана не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви про видачу дублікату виконавчого листа, уточнення до заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги та письмових пояснень заявника в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п.5, п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, ч.1 ст. 11, ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, ст.ст. 12, 80, 81 ч.ч.1,2 ст. 433 ЦПК України, п.п 17,4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, та задовольняючи заяву, виходив з того, що згідно матеріалів справи №459/308/16-ц 23 березня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області було винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGF0GK00000546 від 18.09.2007 року у розмірі 11 251,00 доларів США, яка складається з: 10 665,51 доларів США заборгованість за кредитом; 554,61 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 30,88 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; та яка відповідно до офіційного курсу НБУ від 13.01.2016 року за курсом 23,26 складає 261 698,26 грн. На підставі даного рішення за заявою представника позивача 5 травня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області було видано виконавчий лист. На підставі вказаного виконавчого документу 20.07.2016 було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови державного виконавця ВП №51724119. Представником заявника видано довідку від 02.09.2019, в якій останній зазначає про виявлення факту втрати/відсутності виконавчого документу. Окрім цього зазначено, що виконавчий лист повторно до виконання не пред`являвся, рішення суду не виконане. Суд встановив, що 03.01.2017 державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС було винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження у Галицький ВДВС у м.Львові ГТУЮ у Львівській області, матеріали були скеровані рекомендованим відправленням та ними отримані, що підтверджується повідомленнями Червоноградського МВ ДВС від 11.01.2010, Червоноградського МВДВС Західного МРУ МЮ (м.Львів) від 11.03.2020, списками поштових відправлень від 19.01.2017. Згідно з Інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 12.03.2020 та копії постанови від 13.02.2020 державним виконавцем Галицького ВДВС у м.Львові Західного МРУ МЮ (м.Львів) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Суд встановив, що виконавче провадження №51724119 перебуває на виконанні Галицького ВДВС. Суд зазначив, що аналіз законодавства свідчить про те, що дублікат виконавчого документа може бути видано в межах строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Так, 05.05.2016 року судом за заявою представника банку було видано виконавчі листи. Також суд встановив, що стягувач пред`явив виконавчі листи до виконання в межах встановленого строку. Фактично вище зазначений виконавчий документ перебуває на виконанні, так як він не був повернутий стягувачеві. Однак оригінал такого був втрачений при передачі матеріалів виконавчого провадження між відділами виконавчої служби. Такий виконавчий лист не був повернутий у зв`язку з його виконанням, рішення суду на даний час не виконане. Наведене свідчить про те, що стягувач сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій згідно з ч. 8 ст. 19 Закон України «Про виконавче провадження». Тому суд вважав, що пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання відбувся з поважних причини. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання вчасно, проте втрачений під час виконання, а тому є підстави видати дублікат виконавчого листа. Окрім того, суд вважав, що оскільки представник заявника пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, цей строк слід поновити.

Колегія суддів вважає, що розгляд заяви проведений та оскаржуване судове рішення ухвалено без дотримання вимог закону; без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення, а тому підлягає скасуванню.

9.09.2019 АТ КБ «Приватбанк» як позивач (стягував) подало суду заяву, у якій відповідач (боржник): ОСОБА_1 , та просили:

?видати дублікат виконавчого листа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 по справі №459/308/16-ц.

13.03.2010 АТ КБ «Приватбанк» у додатковій заяві, також, просили:

?визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

?поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Червоноградського міського суду, який видав виконавчий документ №459/308/16 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування заяви та додаткової заяви посилалисяся на те, що 05.05.2016 Червоноградський міський суд видав виконавчі листи по справі за позовом ПАТ Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був пред`явлений до виконання. Оригінал виконавчого листа був втрачений при пересилці з Червоноградського до Галицького відділу ДВС в ході виконання. Стягнення на даний не проводилось, боржник борг не погасив. В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, вказують, що оскільки виконавчі листи були втрачені між виконавчими службами, заява про видачу дубліката виконавчого листа була подана у вересні 2019 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився у січні 2020 року, а розгляд справи ще не завершено.

Відповідно до підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Також, відповідно до змісту п. 21 Розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року із змінами і доповненнями, передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо заяв та клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

Відповідно до вказаних норм закону заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання передається для розгляду раніше визначеному у судовій справі судді-доповідачу, тобто судді, яким ухвалене судове рішення, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, з виконання якого звернувся заявник.

Із матеріалів справи вбачається, що замість передачі заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконанняраніше визначеному судді-доповідачу, тобто судді Рудакову Д.І., яким вирішено спір по суті, заява була передана для здійснення автоматичного розподілу між суддями суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу така передана для розгляду судді Новосаду М.Д. (протокол а.с. 65).

Враховуючи вказане, визначення судді для розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, а відповідно як наслідок і її розгляд та постановлене за наслідками розгляду судове рішення не слід вважати такими, що здійснені у відповідності до вимог закону та повноважним складом суду.

Тому, оскаржувану ухвалу слід скасувати з постановленням нової ухвали по суті вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Відповідно до підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до змісту вказаної норми закону суд, який розглядав справу, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат замість втраченого оригіналу таких документів. Тобто питання видачі дублікату, зокрема, і виконавчого листа може вирішуватись у випадку втрати його оригіналу.

Зважаючи на вказане звертаючись до суду в порядку підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України стягувач або державний виконавець повинні довести втрату оригіналу виконавчого документу.

Крім цього, слід вказати, що вказане питання (про видачу дублікату виконавчого листа) може вирішуватись позитивно виключно у випадку коли судове рішення не виконане (у іншому ж випадку слід вважати видача дублікату виконавчого листа призводила б до подвійного виконання судового рішення) або не закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (у іншому ж випадку стягувач мав би право подання дублікату виконавчого листа до виконання після спливу відповідного, встановленого законом строку, що теж слід вважати суперечило б нормам закону).

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGF0GK00000546 від 18.09.2007 року у розмірі 11 251,00 доларів США, яка складається з: 10 665,51 доларів США заборгованість за кредитом; 554,61 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 30,88 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; та яка відповідно до офіційного курсу НБУ від 13.01.2016 року за курсом 23,26 складає 261 698,26 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3 925,22 грн. сплаченого судового збору.

На підставі даного рішення за заявою представника позивача 5 травня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області було видано виконавчий лист та направлено сягувачу.

На підставі вказаного виконавчого документу 20.07.2016 було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови державного виконавця ВП №51724119.

Судом встановлено, що 03.01.2017 державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС було винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження у Галицький ВДВС у м.Львові ГТУЮ у Львівській області, матеріали були скеровані рекомендованим відправленням та ними отримані, що підтверджується повідомленнями Червоноградського МВ ДВС від 11.01.2010, Червоноградського МВДВС Західного МРУ МЮ (м.Львів) від 11.03.2020, списками поштових відправлень від 19.01.2017.

Однак, з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.09.2019 року №63, вбачається виявлення факту втрати/відсутності виконавчого документу.

Також, з відповіді Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівські області вбачається, що матеріали виконавчого провадження на адресу Галицького ВДВС м. Львів не надходили.

Хоча, як вбачається з Інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 12.03.2020 та копії постанови від 13.02.2020 державним виконавцем Галицького ВДВС у м.Львові Західного МРУ МЮ (м.Львів) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

Також, згідно із наявною інформацією про виконавче провадження №51724119 таке перебуває на виконанні Галицького ВДВС.

Проте, з листа Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що паперові матеріали виконавчого провадження на адресу Галицького ВДВС не надходили. Виконавче провадження передано в системі АСВП. У зв`язку з технічних причин АСВП (перенесення залишків) начальником Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Відповідно до того, що паперові матеріали не були отримані відділом 13.02.2020 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) Грабовою Т.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Червоноградського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУМЮ (м. Львів) в АСВП.

Отже, з наведеного слід вважати, що матеріали виконавчого провадження, в тому числі і виконавчий лист, що був виданий стягувачу для виконання рішення суду, що набрало законної сили були втрачені при пересиланні між органами виконавчої служби та не з вини стягувача. Рішення ж суду не виконується та не виконане.

Також, при розгляді справи даної категорії слід зважати на ряд обставин, які мають істотне значення і сам факт втрати чи фізичного знищення виконавчого документу є лише однією із таких.

Іншими ж є як вказано вище питання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та питання виконання рішення.

Відповідно до редакції ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на час ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили: « Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Однак, 5.10.2016 року набрав чинності новий Закону України «Про виконавче провадження» із змісту ряду статтей якого вбачається таке.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено наоргани та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім цього, згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності не розповсюджуються.

Як вбачається із матеріалів справи стягувачем пред`явлено виконавчі листи до виконання в межах встановленого строку (який був визначений до 14.04.2017 року (рішення набрало законної сили 15.04.2016 року) та продовжений згідно закону до 14.04.2019 року про що йшлося).

Фактично вищевказаний виконавчий документ перебував на виконанні до 3.01.2017 року (коли був переданий одним органом виконавчої служби іншому) та стягувачеві не був повернутий.

Однак оригінал такого був втрачений при передачі матеріалів виконавчого провадження між відділами виконавчої служби.

Такий, виконавчий лист не був повернутий у зв`язку з його виконанням чи неможливістю виконання, рішення ж суду на даний час не виконується та виконане.

Так, жодних доказів про те, що рішення суду виконано ніким із учасників не подано, аналогічно не подано і доказів про те, що виконавчий документ не втрачено при пересиланні.

Крім цього, стягувач, маючи інформацію від ВДВС у реєстрі виконавчих проваджень про те, що матеріали виконавчого провадження отримані та прийняті до виконання Галицьким ВДВС у м.Львові Західного МРУ МЮ (м.Львів) добросовісно розраховував на його належне виконання та не міг припустити, при наявності такої інформації, факт його втрати.

Враховуючи вказане слід вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання минув не з вини Банку, стягувача.

Зважаючи на те, що виконавчий лист дійсно втрачено при пересиланні з одного відділу виконавчої служби в інший, не з вини стягувача; строк пред`явлення виконавчого листа до виконання минув знову ж не звини стягувача, а з вини державних органів; рішення ж суду підлягає виконанню та не виконано, слід видати дублікат виконавчого листа для примусового виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновити строк для його пред`явлення до виконання.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати лише частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, оскаржуване ж судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

в задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про участь представника банку у розгляді справи в режимі відеоконференції відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 27 серпня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задовольнити.

Видати Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» дублікат виконавчого листа №459/308/16-ц, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, згідно із рішенням від 23.03.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 22.06.2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

Т.І. Приколота