Справа №569/6743/21
17 червня 2021 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просив позбавити ОСОБА_2 права користування житловим, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає у квартирі більше 10 років, в зв`язку з переїздом на інше невідоме місце проживання. Зареєстрований ОСОБА_2 у квартирі ще з 01 червня 2007 року через прохання отримання реєстрації в м. Рівне для пошуку кращої роботи. Проте, коли постало питання зняття з реєстрації відповідача із вищезазначеної квартири, виявилося, що без нього це зробити не можливо. А факт його реєстрації значно утруднює його вільне користування квартирою. Він не може розпоряджатися квартирою в повній мірі, як власністю, зокрема не може її продати. Також, відповідач фактично має право користуватися даним приміщенням, що грубо порушує його права і законні інтереси, як власника.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача ОСОБА_3 17 червня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі. Також уточнила позовні вимоги, а саме просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і відмовилася від допиту свідків.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та надіслано повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду не врученими з довідками поштового відділення про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Позивачем було заявлено клопотання про виклик свідків, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року задоволено.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25 листопада 2003 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234207311 від 26 листопада 2020 року.
Як слідує з копії адресної картки АДРЕСА_2 , відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 13 квітня 2021 року, за вказаною адресою з 01 червня 2007 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .
Згідно актів №27 та №39 обстеження житлових умов про фактичне проживання (не проживання) зареєстрованих осіб від 19 лютого 2021 року та від 22 березня 2021 року судом встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , не проживає на день проведення обстеження та понад рік до цього.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку, що положення статті 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Відповідач не є і не був членом сім`ї власника житла ОСОБА_1 , а протилежного судом не встановлено, між власником житла та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування ним, відповідач понад один рік не проживає у вказаному житлі, факт реєстрації відповідача в житлі створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні майном, тому суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 319, 391 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р I Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року.
Суддя О.О. Першко