Провадження № 6/761/429/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні шевченківського районного суду м. Києва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що 27.09.2010 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі № 2-4400/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 952/К, відповідно до якого ПАТ «дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» /код ЄДРПОУ - 34047020/ на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» /код ЄДРПОУ - 36799749/ у справі №2-4400/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Як зазначив представник заявника, у зв`язку із перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації кадрових змій, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик, через що і було пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

27.09.2010 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі № 2-4400/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 952/К, відповідно до якого ПАТ «дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» /код ЄДРПОУ - 34047020/ на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» /код ЄДРПОУ - 36799749/ у справі №2-4400/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Заявником надано суду копію акту приймання-передачі від 10.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_2 - заступник начальника відділу стягнення заборгованості фізичних осіб управління примусового стягнення заборгованості департаменту по роботі з державною виконавчою службою та супроводження справ про банкрутство передала, а ОСОБА_3 - начальник Управління адміністрування активних операції прийняв документи виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на корить ПАТ «Дельта Банк згідно кредитного договору №0 від 03.03.2007 року. За цим актом передано: Копія заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/22312/13-д від 10.10.2013 року; Копія заяви про відкриття виконавчого провадження №2706 від 28.09.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Ст. 12 вказаного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Аналізуючи наведені положення Основного Закону та рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності. Цей законодавчий акт не відновлює дію виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної - сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Позаяк рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010 року у справі № 2-4400/10 набрало законної сили 06.10.2010 року, виконавчий лист, виданий на його виконання міг бути пред`явлений у строк до 06.10.11 року.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010 року у справі № 2-4400/10, був пред`явлений до примусового виконання у строк, визначений ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, заявник суду не надав. Також ТОВ "Вердикт Капітал" не наведено доказів, які б засвідчували, що цей виконавчий лист повертався після відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривалися.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010 року у справі № 2-4400/10, пропущено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення юридично значимих дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Отже, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ТОВ "Вердикт Капітал" не надало жодного доказу на підтвердження того, що попередні стягувачі через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не змогли отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що на момент придбання права вимоги до боржника за кредитним договором строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010 року у справі № 2-4400/10, сплинув. Цю обставину ТОВ "Вердикт Капітал", діючи сумлінно і з належною обачністю, міг з`ясувати перед укладенням договору про відступлення права вимоги.

З огляду на наведене суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку не перешкоджає можливості повторно звернутись з такою заявою, якщо будуть усунуті обставини, які слугували підставою для відмови судом у її задоволенні.

Керуючись ст. 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд -

ухвалив :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа виданого на підставі рішення Шевченківського районного судуд м.Києва від 27.09.2010року по справі № 2-4400/10 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст.351-356 ЦПК України

Суддя: