22-ц/804/571/21

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/14373/20

Номер провадження 22-ц/804/571/21

10 лютого 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Томіліна О.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , де треті особи: ОСОБА_3 та Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі: Центральний ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)), про визнання права власності та зняття арешту.

Позов мотивовано тим, що 22 березня 2019 року, на підставі довідки-рахунку, ОСОБА_1 був придбаний автомобіль MITSUBISHI LANSER, 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 та видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я сина позивачки ОСОБА_2 . З 2018 року по 29 вересня 2019 року позивачка проживала та працювала за кордоном в Ізраїлі і в березні 2019 року прийняла рішення про придбання автомобіля на території України. Своєму синові відповідачу по справі, вона доручила знайти та придбати для неї автомобіль, для чого на банківський рахунок останнього у АТ КБ «ПриватБанк» 20 березня 2019 року вона надіслала грошові кошті в сумі 100 EUR та 21 березня 2019 року - 4000 EUR і 100 доларів США. При цьому її син не мав та не має самостійного заробітку, не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Після повернення позивачки до України транспортний засіб не був перереєстрований на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з нестачею на це коштів. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Під час примусового виконання даного судового рішення, постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 жовтня 2020 року зазначений автомобіль, як майно боржника, був описаний та на нього накладено арешт.

Посилаючись на те, що відповідач визнає її право власності на автомобіль MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 , проте враховуючи можливість реалізації даного автомобіля в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на даний транспортний засіб та зняти з нього арешт.

З позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що з автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що 11 листопада 2020 старшим виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою подальшої реалізації автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 . Вважає, що реалізація спірного автомобіля в рамках примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року призведе до порушення її прав, як фактичного власника автомобіля та прав особи, яка придбає автомобіль з публічних торгів. Також посилалась на те, що продаж зазначеного майна зробить неможливим виконання судового рішення у даній справі.

З урахуванням наведеного, позивачка просила зупинити продаж автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 до набрання законної сили рішенням за її позовом про визнання права власності на даний транспортний засіб та передати їй автомобіль на відповідальне збереження до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою забезпечити її позов.

Скарга обґрунтована тим, що місцевий суд не прийняв до уваги те, що реалізація спірного автомобіля в рамках примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року, призведе до порушення прав позивачки, як фактичного власника автомобіля та прав особи, яка придбає автомобіль з публічних торгів. Також ОСОБА_1 вважає, що можливий продаж автомобіля на публічних торгах порушить права стягувача ОСОБА_3 , з огляду на те, що за позивачкою у подальшому може бути визнано право власності на цей транспортний засіб і вона буде заявляти вимоги до ОСОБА_3 . Крім того, позивачка зазначала, що 16 липня 2020 року працівниками поліції був тимчасово затриманий спірний автомобіль, який розміщений на штрафному майданчику, зберігання на якому є платним і це також призводить до порушення її прав. Також скаржниця вважає, що місцевий суд досконало не вивчив її заяву про забезпечення позову, не врахував співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, так як спір виник саме стосовно вказаного майна та не врахував достатність підстав для того, щоб вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Позивачка у судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61352936 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.49-50).

В ході примусового виконання даного судового рішення, старшим державним виконавцем була винесена постанова від 29 жовтня 2020 року, згідно якої проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме автомобілю MITSUBISHI LANSER, 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 .

Постановою старшого державного виконавця від 11 листопада 2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у виконавчому провадженні для надання ринкової вартості описаного майна - автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 (а.с.57).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , позивачка, посилаючись на те, що вищезазначений автомобіль є її власністю, просила визнати за нею право власності на даний транспортний засіб та зняти з нього арешт.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленій вимозі, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивачка у поданій заяві зазначала, що можлива реалізація спірного автомобіля, з метою виконання судового рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина, призведе до порушення її права власності, як фактичного власника автомобіля та прав особи, яка придбає автомобіль з публічних торгів. Також, продаж зазначеного майна зробить неможливим виконання судового рішення, яке буде ухвалене у даній справі про визнання її права власності на автомобіль.

Отже, на думку ОСОБА_1 , невжиття такого виду забезпечення як зупинення продажу арештованого автомобіля, щодо якого позивач подала позов про визнання права власності і про зняття з нього арешту, призведе до того, що буде порушено її право власності на спірне майно, а в подальшому ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Фактично обраний позивачкою спосіб забезпечення позову зупиняє виконання судового рішення у іншій справі № 263/16414/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постановах від 27 травня 2020 року у справі № 711/4067/18, провадження № 61-6981св19, від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18, провадження № 61-38051св18, від 25 листопада 2020 року у справі № 524/7234/18 (провадження № 61-12652св20).

Отже, зупинення продажу на публічних електронних торгах арештованого майна порушує права ОСОБА_3 , як стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачкою спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив оскаржену ухвалу про відмову у забезпеченні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Суддя: