ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/15374/20

Провадження № 22-ц/818/3282/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Котелевець А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021року, ухвалене суддею Поліщук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогул,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду позов в якому просив визнати його звільнення з посади лікаря ортопеда-травматолога відділення по наданню платних послуг КНП «Міська поліклініка № 6» ХМР, незаконним; поновити його на посаді лікаря ортопеда-травматолога відділення по наданню платних послуг КНП «Міська поліклініка № 6» ХМР; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день винесення судом рішення; та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10464,02 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 03.02.2015 Наказом № 18-к призначений на посаду лікаря ортопеда-травматолога КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 6 та у зв`язку з реорганізацією медичного закладу з 11.07.2018 Наказом № 100-К від 01.07.2020 його переведено на посаду лікаря ортопеда-травматолога відділення по наданню платних послуг КНП «Міська поліклініка № 6» ХМР. З 02.09.2020 по 10.09.2020 він перебував на лікарняному у зв`язку з загостренням гіпертонічної хвороби, що підтверджується листками непрацездатності серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . 11.09.2020 він став до роботи, проте незаконно не був допущений відповідачем до виконання своїх обов`язків з тих підстав, що за рішенням профспілкового комітету, що викладений у витягу з протоколу № 5 від 03.09.2020 було надано згоду на подання головного лікаря ОСОБА_2 про звільнення позивача з посади лікаря ортопеда-травматолога за ст. 40 п. 7 КЗпП України (поява на робочому місці у нетверезому стані 01.09.2020), тобто під час перебування позивача на лікарняному. В цей день позивачу надано витяг з наказу № 148-к від 11.09.2020 про звільнення його із займаної посади лікаря ортопеда-травматолога відділення по наданню платних послуг від 03.09.2020 на підставі акту про появу на роботі у нетверезому стані від 01.09.2020 та витягу з протоколу засідання профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення від 03.09.2020. У цьому витягу з наказу 11.09.2020 позивач написав, що того ж дня був ознайомлений з актом від 01.09.2020 про появу на роботі у нетверезому стані, з яким позивач не згоден. 11.09.2020 позивачу видано трудову книжку із записом про звільнення позивача з посади наказом № 148-к від 11.09.2020 на підставі ст. 40 п. 7 КЗпП України. Позивач зазначає, що був на лікарняному, про що відповідач був обізнаний, 02.09.2020 робоча зміна позивача починалась о 13 год. 00 хв. та прибувши завчасно на робоче місце, позивачу стало зле у зв`язку із загостренням гіпертонічної хвороби, яке виникло на підставі постійного психологічного тиску з боку відповідача та його протиправними діями щодо позивача, які відбулись 01.09.2020, він звернувся за медичною допомогою до терапевта МП № 6 каб. № 54-А, який оглянувши позивача, терміново викликав бригаду екстреної медичної допомоги, яка доставила позивача до КНП «Міська клінічна лікарня №8» ХМР. У лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №8» ХМР позивачу відмовлено через тиск з боку головного лікаря МП № 6, в зв`язку з чим позивач був вимушений того ж дня звернутися за медичною допомогою до КНП «Міська поліклініка № 11» ХМР, де 02.09.2020 відкритий листок непрацездатності та від 03.09.2020 позивач звільнений від роботи, після проведеного лікування цей листок непрацездатності закритий 10.09.2020 та вказано стати до роботи 11.09.2020. Позивач вказує, що оскільки 03.09.2020 він перебував на лікарняному, не міг перебувати на засіданні профспілкового комітету, висловлювати свою думку, надати відмову від підпису в протоколі. Акт знаходження на робочому місці від 01.09.2020 не відповідає дійсним обставинам, всі викладені твердження є вигаданими та сфабрикованими проти позивача.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарги містять посилання на те, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про відсутність доказів на підтвердження позовних вимог.

Судом першої інстанції порушено строки розгляду справи, чим сприялось підроблення медичної документації, яка дала можливість ухвалити рішення на користь відповідача.

Зазначено, що покази свідків, які були допитані судом першої інстанції суперечливі та їх не можна брати до уваги. Пояснення членів комісії різняться між собою.

Також, судом не взято до уваги довідку від лікаря стоматолога, яка містить відомості, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось на законних підставах, без порушень порядку, установленого законом, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є недоведеними.

Судова колегія вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Пункт 7 ст. 40 КЗпП дає власникові або уповноваженого ним органу чи посадовій особі право розірвати трудовий договір у разі появи працівника на роботі в нетверезому стані. Факт появи на роботі в нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, але й будь-якими іншими доказами, допустимими з точки зору цивільно-процесуального законодавства, і такими, які відносяться до справи. Факт появи на роботі в нетверезому стані засвідчується шляхом складання керівниками підприємств, установ, організацій і їх структурних підрозділів, акта в довільній формі, у якому зазначаються всі зовнішні ознаки нетверезого стану (різкий запах алкоголю, хитлива хода, незвичайна балакучість, безглузді розмови тощо).

Факт появи на роботі в нетверезому стані встановлюється також на основі показань свідків, наявності ознак алкогольного сп`яніння, результатів медичного огляду, а також тестів на наявність алкоголю в організмі людини.

Підставою для звільнення працівника є сам факт появи на роботі в нетверезому стані. Отже, на право власника звільнити працівника з цих підстав не впливає та обставина, був працівник відсторонений від роботи чи ні.

Поява на роботі в нетверезому стані - це означає появу в такому вигляді на території підприємства, установи, організації, закладу в робочий час. Не може бути підставою для звільнення працівника поява в нетверезому вигляді на робочому місці у вільний від роботи час, у вихідний день, під час відпустки тощо. Однак, працівники з ненормованим робочим днем можуть бути звільнені за п. 7 ст. 40 КЗпП і в тому випадку, коли вони перебували на роботі в нетверезому стані після закінчення робочого часу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт, перебування ОСОБА_1 на роботі у нетверезому стані 01.09.2020 підтверджується наступними доказами.

Згідно Акту про знаходження на робочому місці в нетверезому стані, складеного 01.09.2020 комісією у складі: заступника головного лікаря з медичної частини Попової Н.А., юрисконсультанта ОСОБА_3 , лікаря-терапевта ОСОБА_4 , медичної сестри ОСОБА_5 , провізора ОСОБА_6 , яка перевірила інформацію про присутність на роботі (кабінет № 59) у нетверезому стані лікаря-ортопеда-травматолога ОСОБА_1 , у кабінеті знаходиться один лікар ОСОБА_1 , на столі лежав не з`їдений бутерброд, а на робочому столику стояли надпита пляшка з водою, відкрита не повна пляшка зі спиртом та чашка із запахом спирту. У кабінеті був відчутний запах спирту та перегару. Річ лікаря ОСОБА_1 була тягуча і невиразна, на пропозицію написати пояснення та заяву на звільнення ОСОБА_1 відмовився і вийшов з кабінету, переодягнувшись у сусідньому кабінеті о 12 год. 25 хв. покинув робоче місце (а.с.11,69).

Згідно Акту, складеного 01.09.2020 комісією у складі: заступника головного лікаря з медичної частини Попової Н.А., юрисконсультанта ОСОБА_3 , лікаря-терапевта ОСОБА_4 , медичної сестри ОСОБА_5 , провізора ОСОБА_6 , ОСОБА_1 надати письмове пояснення з приводу знаходження на робочому місці у нетверезому стані та підписати Акт про знаходження на робочому місці у нетверезому стані у присутності учасників комісії, відмовився (а.с.70).

Отже, представником відповідача в установленому законом порядку зафіксував факт перебування 01.09.2020 позивача в нетверезому стані на робочому місці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відповідним актом. Сам ОСОБА_1 медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння не пройшов, для чого в нього не було перешкод. На виконання положень ст. 81 ЦПК України позивач не надав достатніх доказів на спростування вищезазначеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпІІ України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених, зокрема пунктом 7 ч.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно рішення засідання профспілкового комітету КНП «МП №6» ХМР від 03.09.2020, оформленого протоколом № 5, задоволено подання головного лікаря ОСОБА_2 про звільнення лікаря-ортопеда-травматолога ОСОБА_1 за ст. 40 п. 7 (поява на робочому місці у нетверезому стані) (а.с.30,31, 72).

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що звільнення відбулось під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, судова колегія вважає необгрунтованими, оскільки спростовується встановленими обставинами справи судом першої інстанції.

Повідомлення головного лікаря КНП «МП №11» ХМР, містив відомості, що згідно електронної медичної системи XELSI 02.09.20203.09.2020 ОСОБА_1 на прийомі у лікаря-терапевта ОСОБА_7 не був, 04.09.2020 на ім`я ОСОБА_1 видавався листок непрацездатності серії НОМЕР_2 , що також підтверджується наданими до суду завіреними роздрукованими витягами з електронної медичної системи XELSI прийомів лікаря-терапевта ОСОБА_7 за період з 02.09.2020-12.09.2020 (а.с.146-159).

Згідно протоколу від 01.12.2020 засідання комісії про перевірку порядку видачі, продовження та заповнення листка непрацездатності на ім`я ОСОБА_1 лікарем-терапевтом амбулаторії № 3 ЦПМД КНП «МП №11» ХМР та наказу № 354 від 01.12.2020 за неналежне виконання посадових обов`язків, порушення порядку видачі та заповнення листа непрацездатності серії АДР № 583862 з 03.09.2020 на ім`я ОСОБА_1 лікарю-терапевту ОСОБА_7 оголошено догану. Зобов`язано лікаря-терапевта ОСОБА_7 у листку непрацездатності серії АДР № 583862 з 03.09.2020 на ім`я ОСОБА_1 виправити дату видачі листка непрацездатності з 03.09.2020 на 04.09.2020.

З наведених документів вбачається, що згідно даних реєстраційної медичної інформаційної системи ОСОБА_1 був на прийомі у лікаря терапевта ОСОБА_7 лише 04.09.2020 та 07.09.2020; на питання членів комісії лікар-терапевт ОСОБА_7 пояснила: « ОСОБА_8 зробила виправлення в листку непрацездатності виданого ОСОБА_1 помилково, виправивши 02.09.2020 на 03.09.2020, замість 04.09.2020 (а.с.202-214).

Та обставина, що ОСОБА_1 уклав з лікерам-терапевтом КНП «МП №11» ХМР Стояновою Г.Ю. декларацію 02.09.2020 не може свідчити про те, що він був у лікаря на прийомі 02.09.2020, оскільки така декларація укладена в електронній формі (а.с.221).

Те, що 03.09.2020 ОСОБА_1 на прийомі у лікаря ОСОБА_7 не був, що підтверджується вищенаведеними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку, що 03.09.2020 (дата звільнення ОСОБА_1 ) позивач був працездатним, мав можливість виконувати професійну діяльність, лікарняний йому виданий за період з 04.09.2020 по 10.09.2020 включно.

Судова колегія не бере до уваги пояснення свідків, наданих суду першої інстанції, оскільки за сплином часу згадати чітко обставини які відбувались 01.09.2020 вони не змогли не змогли.

Щодо посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не надано оцінки довідки від стоматологічного центру «МІГ» від 08.01.2021. що містить вагомі докази тверезості позивача, судова колегія не бере до уваги, оскільки судом першої надано оцінку вказаному доказу.

Суд першої інстанції критично поставився до відомостей, що містяться у повідомленні ТОВ «Стоматологія «МІГ», про те, що у ОСОБА_1 01.09.2020 з 16 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв. під час перебування у лікаря-стоматолога, були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився, опитування ОСОБА_1 на предмет вживання алкоголю не проводилась (а.с.113).

До того ж звернувся до суду з позовом у жовтні 2020 року зазначений документ позивачем наданий майже через рік.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Проте, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, як це передбачено вимогами закону.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ,375, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В. Бурлака

А.В. Котелевець

Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.