Дата документу 18.02.2021
Справа № 501/1026/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про встановлення часу спілкування з малолітньою дитиною та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просить визначити спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме встановити час спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 з 10 години кожної суботи до 18 години кожної неділі, зобов`язавши ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не чинити в цьому перешкод, зобов`язати службу у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області постійно контролювати виконання цього рішення суду, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.2-3, 52, 54-55).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач стверджує, що його права як батька щодо виховання дитини, які передбачені статтею 151 СК України порушуються позивачем та її родичами (у тому числі для обирання форм та методів виховання, які взагалі з ним не погоджуються), так як ними порушуються в грубій формі стаття 153 СК України, тобто права батька та дитини на спілкування, шляхом створювання перешкод (подарунки даряться не дитині, не дають дитину для спілкування, створюють навмисні неприязні стосунки з метою створити публічну сварку, та інше).

Позивач вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які мешкають однією сім`єю з ОСОБА_2 та сином ОСОБА_6 користуються беззахисністю прав малолітньої дитини, та маніпулюють волевиявленням самої ОСОБА_2 і чинять перешкоди у спілкуванні самого ОСОБА_6 з батьком. Такі обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.16,79).

Відповідач надала відзив на позов в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі мотивуючи тим, що позивач жодного доказу її противоправної поведінки не надав, свої позовні вимоги жодним доказом не довів. Ніколи раніше вона не заперечувала спілкуватись і не має наміру заперечувати позивачу - батьку ОСОБА_1 зустрічатись з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, позивач не застосовує ніяких засобів для того, щоб організувати зустрічі з сином.

Відповідач стверджує, що жодного разу позивач не звертався до неї з вимогою про зустрічі з сином. Жодного разу вона йому не відмовила в цьому. Таким чином, відповідач вважає, що між ними відсутній предмет спору про порядок участі батька у вихованні дитини, і тому це питання не підлягає розгляду в судовому порядку.

Позивач надав заперечення на відзив (а.с.40-43) в якому просить суд віднестись до поданого відповідачем відзиву критично, оскільки в ньому вказані суперечливі доводи та невідповідні обставини відносно можливості позивача спілкуватись з сином.

В подальшому представник відповідача подала заяву (а.с.100) в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визначення участі батька у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною відповідно до висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи просить проводити без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали відзив на позов в якому у задоволенні позовних вимог просять відмовити, обґрунтовуючи тим, що вони не чинять жодних перешкод у спілкуванні батька з сином. Розгляд справи просять провести без їх участі (а.с.88-96).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування (а.с.98).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

Дитина проживає в сім`ї матері за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33).

Матеріально-побутові умови проживання дитини задовільні, придатні для виховання і розвитку, про що фахівцем, відповідальним за проведення оцінки потреб Чорноморського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було складено відповідний акт оцінки потреб (а.с.68-69).

За рішенням суду від 02 червня 2014 року позивач сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі1/4 частини від усіх видів заробітку (а.с.30).

За інформацією дитячої поліклініки КНП «Чорноморська лікарня» м. Чорноморська дитина часто хворіє простудними захворюваннями, усі призначення лікаря мама виконує. Відношення до дитини добре. Дитина у супроводі батька на прийомі у лікаря-педіатра жодного разу не булла (а.с.70).

Службою у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області було проведено опитування малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході опитування встановлено, що ОСОБА_6 мешкає разом з мамою та дідусем. Його батька звуть ОСОБА_1 , якого він довгий час не бачив. Зі слів хлопчика, він випадково зустрів свого батька на вулиці, але той навіть не підійшов до нього. ОСОБА_6 здалося, що батько не бажає з ним спілкуватись. Зі святами його вітає мати, бабусі та дідусі. Одного разу батько зателефонував на телефон ОСОБА_6 та надіслав повідомлення, але той не відповів. Хлопчик ображений на свого батька, тому що він посварився з мамою, але має бажання з ним спілкуватися (а.с.71).

Мати ОСОБА_2 не заперечує щодо спілкування сина з батьком, а навпаки бажає, щоб син частіше бачився зі своїм батьком, про що написала відповідну заяву (а.с.72).

Дане питання розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини 15.07.2020 року, на якому була присутня ОСОБА_2 , яка підтвердила, що вона не заперечує проти спілкування ОСОБА_6 з сином, та не чинить йому жодних перешкод в цьому.

Згідно характеристики учня 2-А класу Чорноморської ЗОШ №6 (а.с.31), ОСОБА_6 зарекомендував себе як дисциплінований, охайний та доброзичливий хлопчик. ОСОБА_6 проживає разом з мамою ОСОБА_2 , зі слів мами, батько дитини з родиною не проживає. ОСОБА_2 бере активну участь у житті класу та школи: відвідує батьківськи збори, допомагає організувати колектив дітей під час екскурсій, оформлює клас для проведення свят, надає допомогу класному керівникові, підтримує зв`язок з вчителями. Класний керівник з батьком не знайома.

З довідки СК «Катана» №60/19 (а.с.34) вбачається, що ОСОБА_2 є членом спортивного клубу « Катана », де тренується її неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту відвідування спортивного клубу, всі питання пов`язані з організацією тренувального процесу, необхідними витратами, членським внесками, а також участю у спортивному та громадському житті клубу, здійснює мати - ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 , ніколи не виявляв своєї уваги та інтересу до спортивного життя дитини в клубі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.153 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Згідно висновку №1-17-417 від 31.07.2020, виконавчий комітет Чорноморської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільне прийняти наступний графік спілкування батька ОСОБА_1 з сином: щонеділі у суботу та неділю з 11.00 години до 14.00 години (а.с.66-67).

Враховуючи, що позивач має право на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а батьки дитини не знайшли між собою порозуміння щодо зустрічей батька з сином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення участі батька у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з інтересів дитини, з урахуванням обставини справи та наданих доказів, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, суд вважає необхідним встановити наступний графік спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 : щотижня у суботу та неділю з 11.00 години до 14.00 години.

Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме його можливостям у повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи не знайшов підтвердження той факт, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоджають позивачу спілкуватися з його сином, і з цього приводу позивачем не надано суду жодних доказів, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про встановлення часу спілкування з малолітньою дитиною та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, - задовольнити частково.

Визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у спілкуванні з ним у такий спосіб:

- щотижневі зустрічі батька з дитиною у суботу та неділю з 11:00 години до 14:00 години.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя