Справа № 146/1321/20
Провадження № 22-ц/801/1308/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 рокуСправа № 146/1321/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена долина»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Пилипчука О.В., у залі суду,

встановив:

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом.

У березні 2021 позивач подав до суду заяву, в якій просив прийняти відмову від позову, закрити провадження у справі та повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року заяву представника позивача про відмову від позову задоволено, провадження по справі за позовом ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень закрито.

Повернуто ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» 50% суми сплаченого за платіжним дорученням №P012211012 від 22.12.2020, платіжним дорученням №P012211010 від 22.12.2020 та платіжним дорученням №P012211011 від 22.12.2020 судового збору, а саме в сумі 3 153 грн.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що позивач скористався своїм процесуальним правом відмовитися від позову, вказана відмова прийнята судом, не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оскільки позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті суд вирішив питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати в частині повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про повернення судового збору, місцевий суд не звернув уваги на положення частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що у разі відмови позивача від позову судовий збір не повертається, відтак дійшов до необґрунтованого висновку про повернення сплаченого позивачем судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що відповідач в апеляційній скарзі посилається на положення визначені у п. 5. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», які не підлягають застосуванню, оскільки товариство не просило суд повернути судовий збір у повному обсязі.

Крім цього, ухвала суду в частині повернення судового збору не підлягає апеляційному оскарженню.

Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали заяви, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що в провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області перебувала зазначена цивільна справа.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До початку розгляду справи по суті Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» подало до суду заяву про відмову від позову та повернення 50% судового збору, сплаченого за подання позову.

Відповідно до частин першої-третьої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом четвертим частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Пунктом другим частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року передбачено, що статтею 7 Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним.

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

З матеріалів справи слідує, що позивач за подання позовної заяви сплатив 6 306 грн судового збору. У заяві про відмову від позову просив суд повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 3 153 грн.

Зміст заяви з вимогою повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідає положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про повернення Приватному акціонерному товариству "Продовольча компанія "Поділля" 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 3 153 грн.

Доводи ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про те, що суд першої інстанції порушив положення пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» та неправильно повернув позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову є безпідставними.

Так, п. 5 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, зазначена норма закону регулює підстави повернення судового збору у повному обсязі або переплаченої суми.

Як слідує з матеріалів справи позивач не звертався до суду з заявою про повернення судового збору у повному обсязі, тому ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» до спірних правовідносин не застосовується.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і незгоді з ухвалою суду та зводяться до власного тлумачення положень Закону України «Про судовий збір» та норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга відповідача звільненого від сплати судового збору залишена без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» залишити без задоволення.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький