Справа 237/4112/20
Номер провадження 2/237/328/21

РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.06.21 року м. Курахове Донецької області

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Бурховецької К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд визнати її такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі договору договору купівлі-продажу від 17.03.2016 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідача по справі ОСОБА_2 її знайому 26.09.2018 року зареєструвала у зазначеному будинку за її проханням. Після чого, у зазначеному будинку вона не проживає, плату за користування житлом не здійснює,будь-якого інтересу до житла не проявляє, чим заважає їй в реалізації її права власника будинку.

Отже, посилаючись на вказані обставини, позивач, просить визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком (а.с. 2-3).

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.05.2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

При розгляді справи 07.04.2021 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який придбала 17.03.2016 року. На прохання її знайомої ОСОБА_2 зареєструвала її в зазначеному будинку у вересні 2018 року. Відповідач у зазначеному будинку жодного дня не проживала, витрат на утримання будинку не здійснює, її місце проживання їй не відомо. Зверталась до реєстраційних органів із заявою про зняття відповідача з реєстрації, але їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю довіреності ОСОБА_2 , просила суд визнати її такою, що втратила право користування зазначеним будинком.

Після чого надіслала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с. 39-40, 54).

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлена в установленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (на сторінці Мар`їнського районного суду Донецької області) в поряду ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти позову не надала, та від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Судова повістка про виклик ОСОБА_2 повернулась до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаної адресою»» (а.с. 29, 33, 42, 53).

Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною восьмою ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , договору купівлі-продажу житлового від 17.03.2016 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори Бурш Л.І., за реєстровим № 191, витягу з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності № 55668993 від 22.03.2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 із земельною ділянкою 0,2500 га, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3-5, 8-10).

У вказаному будинку, окрім неї, також зареєстрована з 26.09.2018 року ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою у копії паспорту відповідача серії НОМЕР_2 , довідкою Палівського старостинського округу Вугледарської міської ради від 09.10.2020 року № 1694 та відповіддю на запит суду від 22.12.2020 року відповідно до яких відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у зазначеному будинку, але фактично не проживає (а.с. 6-7, 11, 17).

На підтвердження того, що відповідач не проживає у зазначеному будинку з моменту її реєстрації позивач в якості доказу подала акт про обстеження від 06.10.2020 року відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично з моменту з 26.09.2018 року за даною адресою не проживає. Даний факт підтверджується підписами членів комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та посвідчений гербовою печаткою в.о. старости Масло О.В. (а.с. 11)

На підтвердження того, що позивач сплачує витрати по водопостачанню за кількістю зареєстрованих в зазначеному будинку осіб свідчать квитанції про сплату грошових коштів у загальному розмірі 791 грн., де вказано одну особу (а.с. 11-12).

Відповідно до заяви про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 від 19.04.2021 року позивачу Відділом державної реєстрації Вугледарської міської ради відмовлено у знятті з реєстрації відповідача у зв`язку із неподанням заявником довіреності від ОСОБА_2 про що свідчить відмітка з печаткою спеціаліста вказаного відділу Радкевича Н.О. від 19.04.2021 року (а.с. 44-45)

За змістом положень ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Із змісту положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Приписами ч. 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Аналогічну положення визначені у ст. 405 ЦК України, згідно яких члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, положення наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Із вищенаведених письмових матеріалів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , спільного господарства із нею не веде оскільки не проживає у зазначеному будинку більше одного року без поважних причин, а саме з 26.09.2018 року, що підтверджено актом про обстеження на предмет проживання ОСОБА_2 від 06.10.2020 року за підписами членів комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , довідкою Павлівського старостинського округу Вугледарської міської ради № 1694 від 09.10.2020 року, відповіддю на запит суду від 22.12.2020 року № ЕП 4599/20 наданої Павлівським старостинським округом.

Наведене дає суду підстави вважати відповідач ОСОБА_2 з поважних причин не перебуває в спірному житловому приміщенні більше одного року, тому наявні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування та проживання вищезазначеним будинком.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 265-268, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 22.06.2021 року.

Суддя О.Я. Сметаняк