Справа №:755/5133/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_4

представника третьої особи Ісаєвої І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяви представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , 3-ті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 в усній формі заявила відвід судді Яровенко Н.О. посилаючись на те, що судом під час вирішення відводу за заявою представника відповідача ОСОБА_5 не було враховано, що відвід заявлено не з підстав незгоди представників ОСОБА_6 з процесуальними рішеннями судді, а з підстав відкритої демонстрації суддею Яровенко Н.О. «особливого» ставлення до ОСОБА_1 , залишення поза увагою клопотання ОСОБА_6 та не ухвалення щодо них жодних процесуальних рішень, що дає підстави вважати, що судді Яровенко Н.О. бракує неупередженості під час розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні заперечує проти задоволення відводу.

Представники позивача в судовому засіданні заперечують проти задоволення заяви про відвід, оскільки вважають, що відсутні законні підстави для відводу судді.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала заяву про відвід та доповнила ще однією підставою для відводу судді, а саме послалась на неправомірний розгляд заяви про відвід головуючою суддею без передачі заяви про відвід судді на розгляд іншого судді.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви про відвід.

Суд, вислухавши заяви представників відповідача, думку позивача, його представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Абзацом 2 частини 3 статті 40 ЦПК України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява про відвід судді в письмовому вигляді до суду за три робочі дні не надходила. Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні усно заявила заяву про відвід За таких обставин, відвід судді вирішує суд, що розглядає дану справу.

Перевіривши викладені представником відповідача підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку.

Відповідно до вимог ст. 36, 37 ЦПК України встановлено перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи, зокрема, в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, за умовами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим. Заявляючи відвід заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження (affirmanti incumbit probatio).

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в тому, що суддя Яровенко Н.О. є упередженою при розгляді справи і заінтересованою в результатах справи, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді, з цих передумов.

Що стосується додаткової підстави для відводу судді, висловленої представником ОСОБА_5 , то слід зазначити наступне.

Заявляючи відвід судді представник ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що заяву про відвід судді Яровенко Н.О. нею була направлена через пошту 08.02.2021 року. Готуючись до сьогоднішнього судового засідання вона перевірила реєстр поштових відправлень та з`ясувала, що заява про відвід судді судом не отримана, а тому вона продублювала дану заяву на електронну пошту суду.

Абзацом 2 частини 3 статті 40 ЦПК України чітко визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд окремо звертає увагу, що заява про відвід надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні, а саме 11.02.2021 року, тобто у в день судового засідання, а тому підстав для передачі на розгляд іншому суді не має.

Щодо стосується відсутності в Єдиному державному реєстрі судових рішень процесуальних рішень по даній справі, то суд знову наголошує, що оприлюдненням судових рішень в єдиному державному реєстрі судових рішень займається адміністратор Єдиної судової інформаційної системи державне підприємство "Інформаційні судові системи". Всі процесуальні рішення, які викладені судом в окремих процесуальних рішеннях, було вчасно відправлено до реєстру.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37, 40, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати заяви представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Яровенко Н.О. необґрунтованими та продовжити розгляд справи.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.О.Яровенко