Справа № 464/1524/21
пр.№ 2/464/890/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

представника позивача Бутко А.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Бутко А.С., 04.03.2021 р. звернулась в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (далі ТзОВ «ФК «Гелексі»), у якому просить визнати недійсним кредитний договір №196438 від 19 листопада 2020 р., підписаний між позивачкою та відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.11.2020 р. між сторонами укладено кредитний договір №196438, відповідно до якого позивачці надано кредит в сумі 4 100 грн. Згідно із умовами договору, плата за користування позикою складається із: процентів - 0,01% в день від поточного залишку позички; комісії - 1,5 % в день від поточного розміру позички відповідно до п.п.1.1.1. Договору; нарахування процентів та комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позичкою; строк повернення позики 18.12.2020 р. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», у яких прописані правила надання послуг. Із відповіді відповідача на запит, зроблено висновок про те, що користуючись своїм правом, відповідач має право вносити зміни та/або доповнення до примірного Договору позики, примірних додаткових угод до нього, Правил та Політики конфіденційності в односторонньому порядку. Зокрема, ТзОВ «ФК «Гелексі» може в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку. Разом з тим, при підписанні договору, позивачка не підписувала правила надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті відповідача. Також зазначає, що ТзОВ «ФК «Гелексі» без згоди позивачки три рази підряд продовжувало дію кредитного договору на 3 місяці до 18.02.2021 р. із збільшеною процентною ставкою. Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці правила та умови надання кредитних послуг, які висвітлені на сайті відповідача, розуміла позивачка ОСОБА_2 , ознайомилась з ними та погодилась з ними, підписуючи кредитний договір про приєднання до правил. Із покликанням на ст.216 ЦК України вважає, що правочин у вигляді кредитного договору є нікчемний, а відтак такий слід визнати недійсним.

Ухвалою від 05.03.2021 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

30.03.2021 р. надійшли додаткові пояснення представника позивача адвоката Бутко А.С., у яких останній зазначив із покликанням на Закону України «Про захист прав споживачів», що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Окрім цього, вказав, що зазначивши у договорі позики щодо сплати комісії, відповідачем не зазначено які саме послуги надаються позивачу за вказану комісію.

31.03.2021 р. надійшов відзив на позовну заяву відповідача, у якому представник ТзОВ «ФК «Гелексі» просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Відповідач є фінансовою установою та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у.». З цією метою відповідачем організований сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. 19.11.2020 р. між відповідачем та позивачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір позики №196438, згідно з яким надана сума позики в розмірі 4 100 грн., яка зарахована на банківський рахунок зазначений позивачем в Анкеті позичальника, зі строком повернення - не пізніше 18.12.2020 р. Позивач є клієнтом сервісу з надання онлайн позики ТОВ «ФК «Гелексі». Вказує, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», Конституції України. Відповідачем належним чином виконано умови договору позики та надано позивачу кредитні кошти. Позивачем здійснено часткове виконання зобов`язання за договором позики на загальну суму 388 грн., що підтверджується відповідними електронними квитанціями. У іншій частині грошові зобов`язання позивачем не виконані, остання продовжує користуватись позикою понад погоджений строк (термін) повернення позики. У п.2.1. Договору сторонами визначений строк дії такого, а саме до повного виконання позичальником зобов`язань за Договором. 18.12.2020 р. настав строк виконання зобов`язань за Договором позики, у який позивачка мала виконати свій обов`язок перед відповідачем, а саме сплатити суму кредиту та вартість усіх його складових. В результаті невиконання нею такого обов`язку, з 19.12.2020 р. настало прострочення виконання, а позивачка продовжила користування позикою понад встановлений Договором позики строк (термін). При цьому, підпунктами 1.1.3, 1.1.4 Договору позики обумовлене нарахування процентів та комісії за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Саме тому Договір позики не припинив свою дію 18.12.2020 р., а з 19.12.2020 р. позивач продовжила користування позикою понад встановлений Договором позики строк (термін) та збільшення заборгованості за договором, є результатом продовження нарахування процентів та комісії за кожен день прострочення платежу. Також зазначає, що у односторонньому порядку відповідачем не було змінено умови позики, оскільки примірник договору позики із змінами і додатками є остаточним і розміщений у Особистому кабінеті з моменту підписання сторонами. На підставі наведеного, вважає, що оспорюваний позивачем Договір позики не суперечить нормам чинного законодавства України та погоджений сторонами Договору позики відповідно до ст.ст. 6, 536, 626-628, 1046, 1048 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагента, оплатності, користування чужими грошовими коштами.

Згідно із ухвалою від 22.04.2021 р. судове засідання 08.06.2021 р. проведено в режимі відеоконференції із Господарським судом Запорізької області за участі представника відповідача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бутко А.С. позов підтримав, просив такий задовольнити, надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви та його додаткових пояснень.

Представник відповідача ТзОВ «ФК «Гелексі» - Панков К.М. у судовому засіданні надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.11.2020 р. між ТзОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_2 укладено договір позики №196438 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого позивачкою був отриманий кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 4 100 грн зі сплатою за користування позикою у вигляді: процентів - 0,01% в день від поточного залишку позички; комісії - 1,5 % в день від поточного розміру позички відповідно до п.п.1.1.1. Договору; нарахування процентів та комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позичкою; строк повернення позики 18.12.2020 р.

Як встановлено зі змісту кредитного договору, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності.

В Графіку платежів до Договору позики №196438 від 19.11.2020 р., а також паспорті позики міститься графік платежів за користування кредитом із зазначенням терміну платежу, сукупної заборгованості за договором позики, загальної вартості кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, інші умови.

Звертаючись до суду із вказнам позовом, позивачка покликається на обставину ненадання інформації про всі істотні умови договору позики, односторонню зміну відсоткової ставки, що суперечить нормам матеріального права.

Істотними для договору позики/кредиту є умови про предмет, суму позики, розмір процентів, тип процентної ставки, порядок сплати процентів, а також умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із п. 1.1. договору позики позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк, визначений договором позики. Підпунктом 1.1.1 договору позики визначена сума позики 4 100 грн.

Відповідно до умов п. 1.2 договору позики позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.п. 1.1.1 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника).

Підпунктом 1.1.2 договору позики сторонами погоджена плата за користування позикою у вигляді: процентів (процентної ставки) в розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики (п.п. 1.1.2.1 договору позики), комісії (комісійної винагороди) в розмірі 1,5% в день від поточного залишку позики (п.п. 1.1.2.2 договору позики).

Підпунктами 1.1.3, 1.1.4 договору позики обумовлене нарахування процентів та комісії за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

Строк повернення позики (термін платежу) та виконання всіх встановлених договором зобов`язань (щодо сплати процентів і комісії за користування позикою) встановлений п.п. 1.1.5 та п. 4.1 договору позики - не пізніше 18.12.2020 р.

За змістом п. 4.2 договору позики сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійної винагороди за користування позикою здійснюється згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики.

Графіком платежів до договору позики сторони погодили у грошовому виразі всі суми, що є заборгованістю позивача за договором позики у разі повернення ним позики у встановлені договором строки.

Загальна сума заборгованості згідно за графіком платежів 5 895,39 грн.

Пунктами 3.1.3 та 5.3 договору позики сторони обумовили, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3% в день від суми позики за кожний день прострочення.

Також сторони погодили, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості (п.п. 3.1.4 та 5.4 договору позики).

Порядок повернення позики, нарахування і сплати процентів та комісійної винагород, що є умовами взаєморозрахунків сторін, врегульовані розділом 4 договору позики.

Згідно із п. 9.3 договору позики невід`ємною його частиною є «Правила надання грошових коштів у позику ТзОВ «ФК «Гелексі» (далі Правила). Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений із такими Правилами. У Правилах надання грошових коштів у позику ТзОВ «ФК «Гелексі», з якими позичальник ознайомлюється до отримання позики, детально розписані правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з клієнтом внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, а також механізм захисту фінансовою установою прав споживачів (у разі укладення споживчого кредиту) та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги.

Договір позики містить електронні підписи сторін, тобто електронні дані, які додаються підписувачами до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та використані ними як підписи відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» , ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Позивачка, шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).

Покликання представника позивача, як на підставу задоволення позову на невиконання відповідачем вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи із наступного.

Згідно з ч.2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки, позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний Закон України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що узгоджується з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

До укладення оспорюваного договору позики, позивачці був наданий Паспорт позики, в якому її було ознайомлено з інформацією та контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту; з додатковою інформацією щодо наслідків прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. На підтвердження ознайомлення з даною інформацією Паспорт позики був підписаний позивачкою ОСОБА_2 електронним цифровим підписом.

Згідно із змістом Правил надання грошових коштів у позику ТзОВ «ФК «Гелексі», перед укладенням договору, позичальник повинен здійснити ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику ТзОВ «ФК «Гелексі» та підтвердити ознайомлення з Правилами (чек бокс - відмітка-згода клієнта, яка підтверджує обставину ознайомлення клієнта з текстом Правил).

З матеріалів, наданих відповідачем, вбачається, що укладенню електронного договору позики передували поетапні дії позивачки з реєстрації, як користувача на сайті відповідача шляхом створення унікального акаунту користувача (особистого кабінету) та заповнення анкети позичальника з її особистими персональними даними, паспортними даними, реєстраційним номером облікової картки платника податків, номерами контактних засобів зв`язку (телефонів), місяця фактичного проживання і місця реєстрації того, а також даних банківської картки ОСОБА_2 , що не заперечується і самою позивачкою. Більше того, позивачка є клієнтом сервісу з надання онлайн позик відповідачем та такими послугами користувалась неодноразово.

Надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції ТзОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір позики (оферти) здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення відповідно до абз. 4 ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, а саме: проставлення клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден»; натискання кнопки «Підтвердити заявку»; введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.

Тобто, підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення її із правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору.

Крім того, покликання позивачки на те, що матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці правила та умови надання кредитних послуг, які висвітлені на сайті відповідача, вона розуміла, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи кредитний договір про приєднання до правил, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем на виконання умов п. 1.2 договору позики зарахована на банківській рахунок позивачки сума грошових коштів в розмірі 4 100 грн., що підтверджується електронною квитанцією № 306672011 від 19.11.2020 про видачу позики на суму 4 100 грн. відправником ТзОВ «ФК «Гелексі», довідкою ТзОВ ФК «Елаєнс» від 15.03.2021 р. та листом АТ « Альфа-Банк» від 17.03.2021 р. про підтвердження успішного зарахування на карту клієнта.

Згода позивачки з умовами надання позики на погоджених умовах та встановленням з відповідачем правових відносин підтверджена тією обставиною, що після отримання від ТзОВ «ФК «Гелексі» суми позики на власну банківську картку, позивачкою не здійснено зворотного переказу коштів відповідача як помилково одержаних.

Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 4 100 грн та користування ними позивачкою не надано.

Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів, позивачка підтвердила свою поінформованість з умовами договору, в тому числі і щодо нарахування збільшеної процентної ставки та комісії у випадку прострочення повернення кредитних коштів, та погодилась з ними.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Із змісту оспорюваного договору позики № 196438 від 19.11.2020 року вбачається, що в такому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування та штрафні санкції у разі порушення строку повернення кредитних коштів. Позичальник погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка (анкета) із пропозицією укласти договір позики із відповідачем ТзОВ «ФК «Гелексі» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору позики вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи ОСОБА_2 та її представника про несправедливі умови договору ґрунтуються виключно на їх поясненнях і спростовуються самим змістом договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», , м.Київ, пр.Науки, 50.

Повний текст рішення виготовлено 11.06.2021 р.

Суддя Д.Ю. Теслюк