Провадження № 2/752/118/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

13 травня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки,-

в с т а н о в и в:

у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору поруки, в якому просила визнати припиненим договір поруки № 007/726755-РО від 16 вересня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 , АКБ «Укроцбанк» та ОСОБА_2 з 21 травня 2012 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 16 вересня 2008 року між нею, АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 007/726755-РО, відповідно до умов якого вона поручилась за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 007/726749-KV від 16 вересня 2008 року, а саме: повернення основної суми кредиту в сумі 291 200,00 доларів США, сплати процентів за користування кредитом із розрахунку 14,5% річних, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 007/726749-КV від 16 вересня 2008 року.

Відповідно до п. 3.3.2. договору поруки кредитор зобов`язаний до моменту виконання зобов`язань, забезпечених порукою, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Проте, в подальшому без погодження з нею як з поручителем та без укладання відповідних додаткових угод до договору поруки банк в порушення п. 3.3.2. кредитного договору уклав з ОСОБА_2 додаткову угоду до кредитного договору, а саме: договір про внесення змін № 1 від 20 березня 2009 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 007/726749-KV від 16 вересня 2008 року, відповідно до умов якого було змінено графік погашення заборгованості. В даній додатковій угоді відсутній її підпис.

Крім того, посилалась на те, що відповідно до п. 4.4. кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.7., 3.3.8. договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Вказала, що банк направив ОСОБА_2 першу вимогу погасити існуючу заборгованість за договором кредиту 21 травня 2012 року разом із вказаним вище графіком. Всі розрахунки у вимозі від 2012 року починаються з 04 березня 2011 року, отже, вважала, що 90 -й денний строк почався з 04 березня 2011 року по 01 червня 2011 року, а тому саме з цієї дати і строк вважається таким що сплив, оскільки строк виплат по договору кредиту наступив 01 червня 2011 року.

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну підстав позову, в якій посилалась на те, що з 01 червня 2011 року почався шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя, так як згідно з п. 4.4 кредитного договору з 01 червня 2011 року несплачена заборгованість вважається простроченою, тому оскільки банк не пред`явив позов до неї як до поручителя в установлений строк 90 днів, то тим самим пропустив строк та втратив право вимоги до поручителя, а натомість надіслав вимогу фактично по спливу одного року і лише боржнику.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. від 08 серпня 2016 року відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 22).

Ухвалою від 15 травня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В. та призначено підготовче засідання у справі (т. 1 а.с. 107-108).

Ухвалою від 17 вересня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. та призначено підготовче засідання у справі з повідомленням учасників справи на 24 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 114-115).

24 травня 2018 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 28 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 119).

Ухвалою від 28 листопада 2018 року витребувано від ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином засвідченні копії розрахункових документів (меморіальних ордерів, платіжних доручень тощо), які підтверджують виконання позичальником обов`язків по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 007/726749-КV від 16 вересня 2008 року, а саме: погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його користування, а також погашення штрафних санкцій; належним чином оформлений розрахунок заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №007/726749- КV від 16 вересня 2008 року із чітким зазначенням періоду виникнення заборгованості; всі наявні докази, які підтверджують факт звернення відповідача до позивача з вимогою про погашення основного зобов`язання (належним чином оформлені вимоги, докази їх відправлення відповідачем та отримання позивачем, заяви, звернення, листування з поручителем тощо) (т. 1 а.с. 132-133).

Розгляд справи відкладено на 05 лютого 2019 року (т. 1 а.с. 134).

05 лютого 2019 року підготовче засідання відкладено на 02 квітня 2019 року (т. 1 а.с. 140-141).

02 квітня 2019 року підготовче засідання відкладено на 31 липня 2019 року (т. 1 а.с. 180-181).

31 липня 2019 року підготовче засідання відкладено на 28 жовтня 2019 року (т. 1 а.с. 190-193).

28 жовтня 2019 року підготовче засідання відкладено на 06 лютого 2020 року (т. 1 а.с. 206-207).

Протокольною ухвалою від 06 лютого 2020 року до участі у справі залучено замість АТ «Укрсоцбанк» АТ «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 237).

06 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено на 20 травня 2020 року (т. 1 а.с. 236-237).

20 травня 2020 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 12 серпня 2020 року (т. 2 а.с. 7).

Ухвалою 12 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 09 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 24).

09 грудня 2020 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 13 травня 2021 року (т. 2 а.с. 36).

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивача, позов підтримують в повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки додаткова угода до договору кредитної лінії не збільшує обсяг відповідальності позивача, так як строки та порядок сплати відсотків , а також розмір можливих штрафних санкцій для позивача, встановлені у кредитному договорі, не змінились. Також зазначив, що договір поруки містить строк виконання основного зобов`язання - до 14 вересня 2023 року, а тому діє правило щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, пояснень не надала.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивача, котра не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача та третьої особи та ухвалення у справі заочного рішення, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року між АКБ СР«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № № 007/726749-KV, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 291 200,00 доларів США на термін до 14 вересня 2023 року (п. 1.1.2. договору) зі сплатою 14,5 % процентів річних (п. 1.1.3. договору) (т. 1 а.с. 8-12).

16 вересня 2008 року між ОСОБА_1 , АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 007/726755-РО, відповідно до умов якого позивач поручилась за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 007/726749-KV від 16 вересня 2008 року (т. 1 а.с. 6-7).

У відповідності до п. 1.1. договору поруки позивач поручилась солідарно відповідати за належне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: повернення основної суми кредиту в сумі 291 200,00 доларів США, сплати процентів за користування кредитом із розрахунку 14,5% річних, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 007/726749-КV від 16 вересня 2008 року.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16 вересня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 007/726754-ІО, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 007/726749-KV від 16 вересня 2008 року наступне нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 77-81).

20 березня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до Договору кредиту, відповідно до якої сторони змінили графік погашення заборгованості (т. 1 а.с. 13).

Пунктом 4.4 кредитного договору № 007/726749-KV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Тобто, умовами кредитного договору передбачено зміну строку виконання зобов`язання у разі порушення позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та нарахованих відсотків.

21 травня 2012 року банком було надіслано першу вимогу ОСОБА_2 щодо сплати боргу за кредитним договором. Як вбачається з графіку, доданого до даної вимоги, всі розрахунки починаються з 04 березня2011 року, отже, 90 -й денний строк почався з 04 березня 2011 року по 01 червня 2011 року, а, отже, саме з цієї дати і строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Як вбачається з розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості за кредитним договором, останній платіж був внесений 29 липня 2009 року в розмірі 0,27 доларів США (т. 1 а.с. 152)

Отже, виходячи з дати внесення останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, позичальник відповідно до умов п. 4.4 кредитного договору зобов`язаний був повернути кредит до 27 вересня 2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2018 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності державний реєстратор зазначив наступні документи: вимога №1 3-03/648 від 16 серпня 2018 року, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та конверт з довідкою Укрпошти, іпотечний договір № 077/726754-ІО від 16 вересня 16 вересня 2008 року.

15 жовтня 2020 року АТ «Укрсоцбанк» в особі правонаступника АТ « Альфа-Банк» здійснило повторне відчуження квартири, що підтверджується інформаційною довідкою від 21 жовтня 2020 року (т. 2 а.с. 21-22).

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Таким чином, відповідач як Іпотекодержатель задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому припинилося основне зобов`язання і як наслідок - припинено договір поруки.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу положень п. 6.2 Договору поруки він діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п. 2.1.1. - 2.1.3 цього договору.

В силу положень п.п.2.1.1 - 2.1.3 договору поруки визначено зміст забезпеченого порукою зобов`язання, його розмір, строк та порядок виконання.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України, словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 61-5541св18.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між сторонами, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання вимог кредитора не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З огляду на положення п.4.4 кредитного договору, яким сторони погодили зміну строку виконання зобов`язання у разі порушення позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту нарахованих відсотків, а також беручи до уваги дату останнього внесення платежу ПАТ «Укрсоцбанк» набув право вимоги як до позичальника, так і до поручителя щодо повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків з 27 вересня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача суду не надано доказів, що протягом строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України з моменту настання строку виконання основного зобов`язання (29 вересня 2009 року) ПАТ «Укрсоцбанк» пред`явив вимогу в судовому порядку до позивача про стягнення за заборгованості за кредитним договором № 007/726749-KV від 16 вересня 2008 року.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не заявляв.

Крім того, відповідач не надав на виконання ухвал суду від 25 січня 2018 року та від 28 листопада 2018 року витребовувані належним чином завірені копії розрахункових документів (меморіальних ордерів, платіжних доручень, тощо), які підтверджують останні виконання позичальником обов`язків по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 007/726749-КV від 16 вересня 2008 року, а саме погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його користування, а також, у разі наявності, погашення штрафних санкцій; належним чином оформленого розрахунку заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №007/726749- КV від 16 вересня 2008 року із чітким зазначенням періоду виникнення заборгованості, всіх наявних доказів, які підтверджують факт звернення відповідача до позивача з вимогою про погашення основного зобов`язання (належним чином оформлені вимоги, докази їх відправлення відповідачем та отримання позивачем, заяви, звернення, листування з поручителем тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 259, 261, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 007/726755-РО від 16 вересня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» () в особі Начальника Оболонського відділення Діордійчук Анни Василівни, яка діяла на підставі Статуту Акціонерно-комерційного банку «Укрсоцбанк», Положення про Київську міську філію Акціонерно-комерційного банку «Укрсоцбанк» та Довіреності Акціонерно-комерційного банку «Укрсоцбанк», посвідченої у місті Києві 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 129, та ОСОБА_2 , з 21 травня 2012 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко