Справа № 166/385/20 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/38/21 Категорія: 16 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, третя особа, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, щодо визнання протиправними та скасування рішень Ратнівської селищної ради № 18/26 від 22.06.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для обслуговування котельні з подальшою реконструкцією під магазин для викупу у власність», та № 26/12 від 05.09.2019 «Про продаж гр. ОСОБА_2 земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані рішення селищної ради порушують її права на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй майном, а саме гаражем, що примикає до приміщення котельні, яка належить на праві власності третій особі ОСОБА_2 , та прийняті з порушенням вимог чинного земельного законодавства, шляхом зміни цільового призначення змеленої ділянки без належного законного обґрунтування, і врахування містобудівних вимог.

30 квітня 2020 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 04 травня 2020 року вказану заяву задоволено, заборонено Ратнівській селищній раді Волинської області до набрання рішенням законної сили, вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою, кадастровий номер :01:003:0100, загальною площею 0,035 га для обслуговування котельні з подальшою реконструкцією під магазин, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: її продаж, обмін, дарування, надання в оренду та накладено арешт із забороною її відчуження.

У травні 2020 року ОСОБА_4 , покликаючись на те, що тривалий час користується погребом, який знаходиться на межі оспорюваної земельної ділянки переданої у власність ОСОБА_2 , звернулася в суд із аналогічним позовом до Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2020 року позовні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об`єднано в одне провадження.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року у задоволенні позовів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову.

У поданій апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати, як незаконне і необґрунтоване та ухвалити нове рішення, про задоволення позовів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги встановлені обставини, а саме те, що позивачі протягом тривалого часу користуються господарськими будівлями - гаражем, погребом, які розташовані на земельній ділянці, виділеній оспорюваним рішенням селищної ради ОСОБА_2 , чим порушено їх майнові права.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що гараж і погреб, якими користуються позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , є самочинним будівництвом, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування про відчуження земельної ділянки, на якій розташовані ці господарські будівлі, третій особі ОСОБА_2 .

Крім того, суд вважав, що відповідач Ратнівська селищна Рада, як власник спірної земельної ділянки, на якій розташована недіюча котельня, що підлягає реконструкції під магазин, як це передбачено генпланом забудови селища, мала повне право на відчуження зазначеної земельної ділянки власнику котельні ОСОБА_2 .

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Встановлено, що 31 серпня 2006 року Ратнівською селищною радою прийнято рішення № 4/19 «Про дозвіл на внесення змін до центральної частини генплану смт. Ратне», згідно з яким сесія селищної ради вирішила внести зміни до центральної частини генерального плану селища з ув`язкою реконструкції приміщення котельні по АДРЕСА_1 , під магазин господарчі товари. Замовником щодо внесення змін до генплану був ОСОБА_5 (т.1 а.с. 31).

Рішенням Ратнівської селищної ради від 05.07.2007 № 12/20 вирішено затвердити містобудівне обґрунтування розташування об`єкту (магазину господарських товарі в АДРЕСА_2 на місці бувшої котельні ВУЖКГ (т.1 а.с.33).

У подальшому як спадкоємець померлого ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 , отримала у власність приміщення котельні, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 4 кв.м., ця обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208058977 від 04 травня 2020 року (т. 1 а.с.74-75).

Згідно з рішенням Ратнівської селищної ради № 24/14 від 20.09.2013 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення котельні з подальшою реконструкцією під магазин для викупу у власність» ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 350 м кв, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення котельні з подальшою реконструкцією під магазин для викупу у власність» (т. 1 а.с. 147).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208059744 від 04.05.2020 Ратнівська селищна рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:003: 0100), площею 0,035 га (т. 1 а.с.76-77).

Крім того встановлено, що оспорюваним рішенням Ратнівської селищної ради від 22 червня 2018 року № 18/26 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0350 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення котельні з подальшою реконструкцією під магазин для викупу у власність» та надано дозвіл на викуп вказаної земельної ділянки (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до рішення Ратнівської селищної ради від 05 вересня 2019 року № 26/12 вказаним органом місцевого самоврядування вирішено продати громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку для обслуговування, котельні з подальшою реконструкцією під магазин площею 0,350 га за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 18).

Згідно рішення Ратнівської селищної ради № 24/7 від 11.06.2019 року «Про затвердження детальних планів території у смт. Ратне та надання дозволу Ратнівському ВУЖКГ на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затверджено детальний план території частини житлового кварталу в межах користування земельних ділянок буд. АДРЕСА_2 , надано дозвіл Ратнівському ВУЖКГ на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування будинків АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 52).

Відповідно до протоколу проведення громадських слухань від 29 березня 2019 року позивачам ОСОБА_3 ОСОБА_4 відмовлено у збільшенні прибудинкової території біля будинку АДРЕСА_2 для узаконення самочинного будівництва допоміжних приміщень - гаража, погреба.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений частинами шостою - дев`ятою статті 118 ЗК України.

Згідно із статтею 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, який видається на підставі рішення повноважного органу про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до пункту «г» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Захист порушених прав здійснюється заінтересованою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання недійсним відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статі 89 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів наданих позивачами про належність їм на праві власності господарських будівель - гаража та погребу, що знаходяться на земельній ділянці комунальної власності у межах населеного пункту і які є самочинно збудованими, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваними рішеннями порушуються права позивачів, як користувачів господарських будівель гаража та погребу, розташованих на прилеглій території для обслуговування котельні, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 є безпідставними та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Таким чином доводи представника позивачів, які наведені в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, необґрунтованість прийнятого ним рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді