Справа № 496/1995/21
Провадження № 2/496/1491/21
У Х В А Л А

10 червня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву було розподілено на суддю Пендюру Л.О.

Ухвалою суду від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху із наданням позивачу строку на усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали суду, тобто питання про відкриття провадження за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 не вирішено.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна. При цьому посилається на те, що у 2008 році відповідачка ОСОБА_2 разом зі своєю родиною самовільно захопила 1,39 сотки належної йому земельної ділянки та у протиправний спосіб переставила паркан. У 2012 році судовим рішенням, ухваленим за його позовом, правовстановчі документи на земельну ділянку ОСОБА_2 були скасовані, а у 2016 році скасовано її право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Незважаючи на це, відповідачка з 2012 року по теперішній час перешкоджає відновленню суміжної межі між спірними земельними ділянками, а саме: чинить перешкоди землевпоряднику та державним виконавцям при вчиненні виконавчих дій, спрямованих на відновлення меж між спірними земельними ділянками, завідомо подає державному реєстратору скасовані судом правовстановчі документи на земельну ділянку, на підставі яких останній реєструє право власності на спірну земельну ділянку на її ім`я. У зв`язку з цим, він (позивач) неодноразово звертався до поліції з відповідними заявами щодо протиправних дій відповідачів. Наразі тривають досудові розслідування по численним кримінальним провадженням. Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_2 з 2008 року і до цього часу він не може отримати кадастрові номери на земельні ділянки, які успадкував після смерті матері, у зв`язку з чим несе значні матеріальні витрати в розмірі 93083 грн. вартості спадкового майна та витрати на звернення до суду та супроводження 20 судових справ для доказу протиправності дій відповідачів. Позивач також зазначає, що він не знає про дохід ОСОБА_2 , а тому не впевнений, що у разі задоволення позову вона зможе виконати рішення суду. Вважає, що арешт будинку та земельної ділянки, що належать відповідачам, унеможливить їх відчуження або перешкоджання відновити спірну межу.

За приписами ч. ч. 1, 7, 11 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна, може призвести до його відчуження або перешкоджання з боку відповідачів відновити спірну межу, при цьому всупереч вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, відповідні докази, які б свідчили, що відповідачі мають намір на відчуження нерухомого майна, не надає. Також не зрозуміло, яким чином накладення арешту на вищевказане нерухоме майно вплине на поведінку відповідачки ОСОБА_2 , яка зі слів позивача, перешкоджає у відновленні спірної межі.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 додав лист СУ ГУНП в Одеській області № 4/Д-3109 від 11.11.2019 року, з якого вбачається, що на чисельні звернення останнього розпочато ряд кримінальних проваджень, по яким триває досудове розслідування, рішення не прийняті, а ряд кримінальних проваджень закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто жодних протиправний дій з боку відповідачів правоохоронними органами на даний час не встановлено, а заявником вказані постанови не оскаржені.

Між тим, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, державного реєстратора виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області Драненко-Рибачок В.І., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голова Августівської сільради Таран О.Г., ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області Драненко-Рибачок В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43290963 від 02.10.2018 року; зобов`язання Міністерства юстиції України скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 02.10.2018 № 43290963, прийняте державним реєстратором Драненко-Рибачок В.І., номер запису про право власності 28183169 від 27.09.2018 р., шляхом внесення відповідних відомостей до відповідних реєстрів, та надати позивачу інформаційну довідку про скасування прав на земельну ділянку; визнання протиправними та скасування наказів Міністерства Юстиції України № 2852/7 від 31.07.2019 року, № 3075/7 від 09.08.2019 року; зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18.06.2019 р. та надати відповідь на всі вимоги скарги окрім вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав від 02.10.2018 р. № 43290963, прийняте державним реєстратором Драненко-Рибачок В.І., номер запису про право власності 28183169 від 27.09.2018 р., та надати скаржнику письмову відповідь - задоволено частково - визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області Драненко-Рибачок В.І. про державну реєстрацію прав від 02.10.2018 № 43290963; визнано протиправним та скасовано запис про право власності 28183169 від 27.09.2018 р., згідно якого власником земельної ділянки - кадастровий номер :05:0010623 є ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 701678 від 10 грудня 2008 року; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства Юстиції України № 2852/7 від 31.07.2019 року «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 18.06.2019». В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 року вказане рішення скасовано в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання Міністерства Юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18.06.2019 р. та прийнято в цій частині нову постанову про задоволенні позову. Зобов`язано Міністерство Юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18.06.2019 р. та надати письмову відповідь на всі скарги, крім вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав від 02.10.2018 р. № 4290963, прийняте державним реєстратором Драненко-Рибачок В.І. В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року залишено без змін.

Приймаючи до уваги вищевказані судові рішення, суд приходить до висновку, що на теперішній час право власності на спірну земельну ділянку за жодною особою не зареєстровано, що унеможливлює її відчуження, та відчуження житлового будинку, розташованого на ній, третім особам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки заява про забезпечення позову та її додатки не містять пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а також переконливих доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що відповідачі під час розгляду справи в суді мають намір відчужити майно, на яке позивач просить накласти арешт, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник не є співмірними із заявленими вимогами, тому заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 154, 260-261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя Л.О. Пендюра