16.02.2021 227/153/16-ц
РІШЕННЯ
16 лютого 2021 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Левченко А.М.
за участі секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ
21 січня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позивній заяві просила суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із дня звернення до суду, тобто, з 21 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надавати відмовляється. Аліменти на користь інших осіб на утримання дітей боржник не сплачує.
Заочним рішенням Добропілського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від заяву ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року скасовано.
Під час встановлення особи позивача судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_5 після ухвалення судового рішення від 22 березня 2016 року змінила прізвище на ОСОБА_7 .
Крім цього, під час судового розгляду судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 25 березня 2014 року уже зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 25 березня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_4 знаходилась у зареєстрованому шлюбі. 10 січня 2012 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина.
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менш 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 березня 2014 року.
Крім цього, судом з`ясовано, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_4 за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2014 року на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини зі всіх видів заробітку та усіх інших доходів позивача до 1/5 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Судові рішення набрали законної сили.
Судом встановлено, що сторони з 16 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, 10 січня 2012р. шлюб було розірвано, про що свідчить штамп в паспорті позивача про реєстрування розірвання шлюбу, актовий запис №3.
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчіть долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 яке було видано виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, актовий запис № 44 від 08.08.2006р., його батьком є ОСОБА_4 , тобто відповідач по справі.
Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи довідки ПП БРЕС «Надія» від 14.01.2016р., позивач мешкає та зареєстрована разом із неповнолітніми дітьми та її матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Виходячи з положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Отже, Сімейним кодексом України передбачено можливість звернення одного за батьків, з ким проживає дитина, з позовом про стягнення аліментів. Проте, враховуючи, що під час судового розгляду було достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_5 уже скористалась правом на присудження їй аліментів на підставі ст.181 СК Україниз ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то остання не має права на задоволення позову на нове стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_4 на неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 181 СК України.
З цих підстав позовні вимоги заявлені у 2016 році задоволенню не підлягають.
При цьому, суд у цій справі, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову вважає, що у даному випадку відсутні підстави для закриття провадження в цивільній справі через тотожність позовів, оскільки позовні вимоги, які були заявлені у 2014 та 2016 роках не можна вважати тотожними.
Так, позови можна вважати тотожним тільки у тому випадку, коли в них одночасно співпадають сторони, підстава і предмет (пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України). (Правова позиція Верховного Суду у постанові від 09.02.2020 року по справі № 227/2918/19-ц)
У даному випадку цивільні позови, які були заявлені у 2014 та 2016 роках, мають не тотожні предмети, а саме, щодо початку строку присудження аліментів, а тому ці позови не можна вважати тотожними.
Керуючись ст. 260 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ
Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.02.2021 року.

Суддя А.М. Левченко

16.02.2021