Справа № 368/422/20
Рішення

Іменем України

"10" червня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Лєвшин Н.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа -Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість - 474876,03 грн., а саме: строкова заборгованість 89 333,71 грн., прострочена заборгованість 234916,77 грн., строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях 10336,86 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях 134 688,69 грн., штрафи 5600,00 грн. та витрати по сплаті судового збору, обґрунтовуючи позов наступним.

Акціонерне товариство "Альфа-Банк", та фізична особа - громадянин(ка) України, яким(якою) є - ОСОБА_1 , уклали Угоду про надання особистого кредиту № 501031228.

Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 403146,87 грн.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 403 146,87 грн.

У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 01.03.2020 року, має прострочену заборгованість:

строкова заборгованість 89333,71 грн., прострочена заборгованість 234916,77 грн., строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях 10 336,86 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях 134688,69 грн., штрафи 5600,00 грн., і загальна сума заборгованості за кредитом: 474876,03 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору. Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку.

Станом на 01.03.2020 року, розмір неустойки становить: штраф - 5600,00 грн.

Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору, відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви, вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зазначення доказів, що підтверджують колену обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

До матеріалів позовної заяви додаються письмові докази, що підтверджують, обставини справи, а саме:

- наявність не виконаних зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту - підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім того, з урахуванням висновків судово-бухгалтерської/економічної експертизи на підтвердження розрахунку суми заборгованості по кредиту в розмірі 474 876,03 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 надають банківські виписки по рахунку, із яких вбачається суми зараховані банком в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків. При цьому необхідно зазначити, що висновком експертизи встановлено сплату ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 161 770,00 грн. Вказана сума співпадає із сумою зазначеною банком у розрахунку заборгованості, що вказує на його вірність та об`єктивність. Відповідач у відзиві на позов банку не заперечує проти сплаченої ним суми в погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 161 770,00 грн. та отримання ним кредиту в сумі 403 146,87 грн., ОСОБА_1 не погоджується із розміром відсотків, комісій та штрафом нарахування яких визначено умовами кредитного договору.

На підтвердження своїх заперечень щодо розміру відсотків, комісій та нарахованого штрафу відповідачем не надано доказів на спростування сум наведених у розрахунку заборгованості.

Більше того, у відповідача є кредитний договір, всі квитанції про оплату, а тому саме відповідач у разі непогодження із сумою боргу, вправі надати контррозрахунок заборгованості із відповідними зауваженнями, якщо такі є, проте ОСОБА_1 доказів спростування розрахунку заборгованості не надано, заперечення гуртуються на припущеннях.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність представника банку та позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 просить відмовити позивачу у задоволенні позову та просить звільнити її, ОСОБА_1 , від сплати штрафів, неустойки та відсотків за кредитним договором № від 01.06.218 року, зобов`язати позивача АТ "АЛЬФА-БАНК" реструктуризувати її заборгованість за кредитним договором № від 01.06.2018 року. Зобов`язати сторони укласти мирову угоду. Протягом семи місяців і до моменту звільнення з роботи, вона виконувала свої зобов`язання належним чином, що підтверджується квитанціями про сплату кредиту на суму 167555 гривень. Вищевказане характеризує її, як сумлінного платника. Відповідно ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. АТ «Альфа-банк» не скористався таким гуманним правом, а пішов іншим шляхом. Більш того, маючи на аутсорсингу колекторську компанію, АТ «Альфа-банк» відразу залучив їх до нахального і зневажливого витребування боргу, вживаючи недостойних методів впливу, незаконного втручання в особисте і сімейне життя. Колектори АТ «Альфа-банк» щоденно контактували її близьких та друзів, ганебно звертались до її літніх батьків та навіть звернулись до вчителів школи, в якій навчався її неповнолітній син. Відповідно ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. АТ «Альфа-банк» не скористався таким гуманним правом, а пішов іншим шляхом. Втрата роботи та скрутне фінансове становище перешкодило їй продовжувати виплати і вносити щомісячні платежі, її витрати за вказаним кредитом зросли і непомірних для нього розмірів. Вона є одинокою матір`ю неповнолітнього сина, з чоловіком вони, попри шлюб, не проживають разом більше дванадцяти років. Також вона має батьків похилого віку, про котрих треба постійно піклуватись. За таких обставин, ним було вжито заходів для рефінансування боргу, вона неодноразово зверталася до банку з проханням здійснити коригування суми кредитних зобов`язань у бік їх зменшення або рефінансування боргу, але їй було відмовлено. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується законодавством як однією з його форм, включаючи інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї, які легітимовані суспільством та відповідають ідеології справедливості. Зазначені принципи справедливості, добросовісності, рівності та свободи у відносинах споживчого кредитування в певній мірі знайшли своє відображення у ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Положеннями ст. ст. 42, 92 Конституції України громадянам України гарантовано, що держава захищає права споживачів, здійснюючи контроль за якістю і безпечністю усіх видів послуг та встановлюючи законами України засади створення та функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між: публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Міжнародними актами, і зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах. Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Європейського союзу у 1973 році за № 543, передбачено, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення кредитного договору об`єктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. Верховенство права, як принцип судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства. Висновок експерта за результатами судової економічної експертизи у цивільній справі №368/422/20 від 15 квітня 2021 року підтверджує добросовісність відповідача щодо надання квитанцій та документів для експертної оцінки зі свого боку про погашення заборгованості, підтверджує той факт, що відповідач частково сплатив борг - підтверджу той факт, що відповідач звертався до позивача за реструктуризацією боргу, коли фінансові можливості відповідача поставили його в ситуацію неспроможності оплати боргу. Висновок експерта також підтверджує таке: позивач не співпрацює з судом та експертом та не надав останньому на офіційний запит документів та інформації, яка б дозволила документально і арифметично підтвердити розрахунки в лозові, причому жодного розрахунку, позивачем не надано документів, що підтверджують часткове виконання боргових зобов`язань відповідачем, позивачем не надано Угоду про надання особистого кредиту, що є первинним документом кредитних правовідносин, тому неможливо визначити, яка саме сума була зарахована позивачем в рахунок погашення основного боргу та розмір сплачених відсотків, оскільки банківські виписки по рахунках, відкритих за договором кредиту № 501031228 від 01.06.2018 в матеріалах справи відсутні та на клопотання експерта не надані. Як попередній висновок: позивач своєю байдужою поведінкою та ігноруючи вимогу суду і експерту, засвідчує неповагу до суду. Більш того, паралельно зловживає процесуальними права та подав паралельний позов до відповідача до суду Одеської області вказавши на той факт, що йому невідоме місцезнаходження відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на. які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Банк не надав суду доказів, що підтверджують розмір збитків завданих банку неналежним виконанням нею зобов`язань.

Суд, вислухавши відповідача та вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах цивільної справи міститься Оферта від 01.06.2018 на укладання Угоди про надання особистого кредиту № 501031228, в якій визначено умови для укладання угоди:

?тип кредиту: «Кредит готівкою»;

?сума кредиту: 403 146,87 грн.;

?процентна ставка, % річних: 38,5. Тип ставки фіксована;

?строк кредиту: 24 міс. (дата повернення кредиту 01.06.2020 року).

Рахунок для повернення заборгованості: НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Альфа-Банк».

Кредит надається для власних потреб, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346.

Оферта від 01.06.2018 на укладання Угоди про надання особистого кредиту № 501031228 підписана від імені позичальника.

Крім того, в Оферті зазначено, що акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501031228 від 01.06.2018 отримано.

Документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору (усного правочину) є належним чином оформлені первинні документи.

Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 ст.2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 30.12.1998р. № 566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримані інформації на паперовому носії.

Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (непаперовій формі) повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом).

Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України;

?номери рахунків;

?назву банку (отримувача та платника коштів);

?посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису).

Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів можуть мати й інші додаткові реквізити.

Документи, які надають клієнти банку, повинні мати підписи уповноважених службових осіб клієнта та відбиток його печатки. Підписи на всіх документах, а також печатки мають відповідати заявленим їх зразкам, а підтвердження достовірності підпису на документі в електронному вигляді обумовлюється в договорі про обслуговування клієнта через систему електронних платежів "клієнт - банк".

Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 ст.2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 30.12.1998 р. № 566, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Одним із документів аналітичного обліку є банківська виписка, яка містить дату, номер, короткий зміст операції і суми за дебетом і кредитом, а також залишки коштів на початок та кінець періоду.

Згідно з п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналітичний облік операцій з надання та погашення кредиту, нарахуванню та сплаті відсотків, облік пені, комісій тощо відображається на особових рахунках позичальника, які регламентовані «Інструкцією по застосуванню плану рахунків бухгалтерського обліку комерційних банків України», затвердженою постановою НБУ від 17.06.2004 р. № 280.

Окрім того, документи, що підтверджують видачу кредитних коштів ОСОБА_1 за Угодою про надання особистого кредиту № 501031228 від 01.06.2018 року в матеріалах справи відсутні та на клопотання експерта на дослідження не було надано.

Нормами статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.09.2001р. № 2740- визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договір є правовою формою (засобом) узгодження волі двох чи декількох сторін, спрямованої на досягнення певного правового результату. За своєю правовою природою будь-який цивільно-правовий договір є правочином.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У позовній заяві зазначено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа ОСОБА_1 (позичальник) уклали Угоду про надання особистого кредиту № 501031228.

Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 403 146,87 грн., а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Проте в матеріалах справи відсутня та додатково на дослідження на клопотання експерта не надана угода про надання особистого кредиту № 501031228 та додаток № 1 - графік погашення кредиту.

Висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 31345/20-72 від 15.04.2021 р. встановлено наступне.

1. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок суми заборгованості по кредиту в розмірі 474 876,03 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

Згідно наданих на дослідження квитанцій, за період з 26.06.2018 по 14.01.2019, ОСОБА_1 сплачено грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 01.06.2018 в загальному розмірі 161 770,00 грн.

При цьому, визначити, яка саме сума була зарахована банком в рахунок погашення основного боргу та розмір сплачених відсотків, не видається за можливе, оскільки банківські виписки по рахунках, відкритих за договором кредиту № 501031228 від 01.06.2018 в матеріалах справи відсутні та на клопотання експерта не надані.

2. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок строкової заборгованості в розмірі 89 333,71 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

3. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок суми простроченої заборгованості по процентам та комісіями за користування кредитом в розмірі 134 688,69 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

4. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок суми простроченої заборгованості в розмірі 234 916,77 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

5. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок суми строкової заборгованості по нарахованим процентам та комісіям в розмірі 10 336,86 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

6. В межах наданих на дослідження документів документально та арифметично підтвердити розрахунок суми штрафів в розмірі 5 600,000 грн. за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе.

7. Надати окремий розрахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Альфа-Банк» за кредитним договором № від 01.06.2018 не видається за можливе, оскільки в наданих на дослідження матеріалах справи відсутня та додатково на дослідження не надана Угода про надання особистого кредиту № 501031228 та Додаток №1 - Графік погашення кредиту, отже відсутні вихідні дані (умови договору) для нарахування відсотків та комісій, штрафних санкцій та не визначено розмір щомісячного платежу позичальника та термін його сплати.

Після закінчення підготовчого засідання та перед судовим засіданням представником позивача було надіслано копії банківських виписок по рахунках, але строки надіслання даного письмового доказу позивачем пропущено, а клопотання про поновлення строку до суду не подавалося. Окрім того, з даної виписки з банку нічого не зрозуміло.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 241 376 грн. 87 коп., що є різницею між розміром наданого кредиту та розміром погашеною відповідачем сумою (403 146,87-161 770,00), а в решті вимог позивачу суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно задоволенню позовних вимог (51 % від заявлених вимог), а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3632,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституції України, ЦК України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа -Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (код ЄРДПОУ 23494714) заборгованість у сумі 241 376 (двісті сорок одну тисячу триста сімдесят шість) грн. 87 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимогах Акціонерному товариству «Альфа -Банк» відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київської апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.06.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко