Провадження №2/523/3944/21
У Х В А Л А

"08" червня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради (місце знаходження: м. Одеса, вул. Косовська,буд. 2Д), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що їм на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира АДРЕСА_1 . Позивачі зазначають, що ними у 2004 році до квартири було прописано ОСОБА_7 , та після розірвання шлюбу у 2019 році ОСОБА_7 , виїхав з квартири. Позивачі також зазначають, що ними не чинились перешкоди в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . На підставі викладеного просять визнати: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись з позовною заявою та документами доданими до неї, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ст.ст. 1 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 року з 01 січня встановлений у розмірі 2270 гривень.

Як зазначено у ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно до п.1.2) ч.2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з нормами ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону України №484-VIII від 22.05.2015 р. (з врахуванням змін) у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Проте подана позовна заява не відповідає ч.4 ст. 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження сплати судового збору, або доказів на підтвердження звільнення від сплати судового збору.

Крім іншого, відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.5,6 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, крім іншого: який доказ витребовується та вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Разом з цим, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити зміст позовних вимог, тобто передбачений спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, однак, матеріали позовної заяви не містять жодних доказів щодо порушення прав позивачів іншими особами, відсутні відомості щодо реєстрації відповідачів за адресою, відсутні докази на підтвердження обставин щодо не проживання осіб у житловому приміщенні, відсутні докази щодо перешкод в користування житловим приміщення тощо, що загалом є перешкодою суду здійснити перевірку обставин викладених у позовній заяві та вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Крім іншого, суд звертає увагу позивачів на вимоги, передбачені п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в описовій частині позовних вимог, позивачі зазначають, що прописали в квартирі громадянина ОСОБА_7 , який залишив квартиру у 2019 році, при цьому позивачі зазначають, що не перешкоджали йому в користуванні квартирою тощо, про те, з прохальної частини позовних вимоги, вбачається, що позивачами фактично порушено питання та заявлено вимогу щодо визнання такими, що втратили право на користування квартою дещо інших осіб, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які між іншим, і зазначені позивачами у позові, як відповідачі.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивачів щодо третьої особи, яку сторони визначили, як Службу у справах дітей Одеської міської ради.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що позивачами в супереч вимог передбачених ст.ст. 76, 83, 174, 175, 177 ЦПК України не надано доказів та документів, платіжного доручення, зміст позовної заяви суперечить її вимогам, а оскільки, без наявності даних доказів/відомостей вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачам строк для усунення зазначених недоліків.

Вищевикладене не дає можливість суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 187, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Встановити позивачам строк для усунення недоліків, який не перевищує десять днів з дня вручення їм копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі суду, а саме:

- надати суду платіжне доручення про сплату судового збору, відповідно до вимог ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», або докази на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, в порядку передбаченому ст. 5 Закону України «Про судовий збір»;

- документи, докази та/або відомості на підтвердження обставин викладених у позовній заяві;

- визначити обставини та зміст позовної заяви, а саме: викладення конкретних її вимог та обставин щодо осіб або особи, яка/які на думку позивачів створюють їм перешкоди в користуванні власністю тощо;

- визначення належної третьої особи, яка має бути залучена при розгляді справі відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: