Справа № 333/5196/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

за участю секретаря Довгаль А.Г.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 .

На час смерті їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 28.01.1994 року належала двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ордеру № 143 серії А-ІІІ від 20.01.1978 року зазначена квартира була видана ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Комунарської районної Ради депутатів трудящих 19.01.1978 року № 16.

На час смерті ОСОБА_3 належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована вона та син позивача, відповідач по справі.

Фактично з січня 2019 року мама проживала разом зі позивачем у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , так як їй був необхідний догляд, вона стражадала атеросклерозом і померла у віці 87 років.

Зазначений факт визнається відповідачем та буде підтверджено поясненнями свідків.

ОСОБА_3 склала заповіт 06.05.1994 року, яким розпорядилась зазначену квартиру заповісти ОСОБА_4 .

Проте приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л. С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_3 вона була зареєстрована окремо від спадкодавця.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась її мати, ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища дошлюбне прізвище матері позивача було « ОСОБА_6 », після укладення шлюбу з ОСОБА_7 - « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_3 громадянин ОСОБА_9 і громадянка ОСОБА_10 уклали шлюб 04.04.1975 року, після укладення шлюбу ОСОБА_10 отримала прізвище ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про народження № 82 від 09.11.1956 року народилась позивач, ОСОБА_12 . Мати - ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 громадянин ОСОБА_13 і громадянка ОСОБА_12 , уклали шлюб 09.02.1979 року. Після укладення шлюбу позивач отримала прізвище ОСОБА_14 .

У зв`язку з вище викладеним звертається до суду.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутністю вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач до судового засідання не з?явився, надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 .

На час смерті їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 28.01.1994 року належала двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ордеру № 143 серії А-ІІІ від 20.01.1978 року зазначена квартира була видана ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Комунарської районної Ради депутатів трудящих 19.01.1978 року № 16.

На час смерті ОСОБА_3 належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована вона та син позивача, відповідач по справі.

Фактично з січня 2019 року мама проживала разом зі позивачем у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , так як їй був необхідний догляд, вона стражадала атеросклерозом і померла у віці 87 років.

Зазначений факт визнається відповідачем та буде підтверджено поясненнями свідків.

ОСОБА_3 склала заповіт 06.05.1994 року, яким розпорядилась зазначену квартиру заповісти ОСОБА_4 .

Проте приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л. С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_3 вона була зареєстрована окремо від спадкодавця.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась її мати, ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища дошлюбне прізвище матері позивача було « ОСОБА_6 », після укладення шлюбу з ОСОБА_7 - « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_3 громадянин ОСОБА_9 і громадянка ОСОБА_10 уклали шлюб 04.04.1975 року, після укладення шлюбу ОСОБА_10 отримала прізвище ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про народження № 82 від 09.11.1956 року народилась позивач, ОСОБА_12 . Мати - ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 громадянин ОСОБА_13 і громадянка ОСОБА_12 , уклали шлюб 09.02.1979 року. Після укладення шлюбу позивач отримала прізвище ОСОБА_14 .

Вище перелічені обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 84/2020.

Відповідного ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним", неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від Ті прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. ,

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, утому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження, у цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим ндтаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За

наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 даної постанови роз`яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно доч.7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЩІК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЩІК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частини Істатті 315 ЩІК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265 ЦПК України, ст. 315, 1217, 1233, 1269, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за однією адресою: АДРЕСА_2 станом на 08 червня 2019 року.

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повний текст рішення буде виготовлено 18.02.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко