УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/3199/20

Провадження № 2/638/3147/21

10.02.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, провадження по якій відкрито ухвалою суду від 13.04.2020 року.

Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Третяковою Л. Ф. подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, посилаючись на те, що фактично договір грошових коштів від 11.09.2017 року не відповідає частині 5 статті 203 ЦК України, а саме він не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним. Крім того, представником відповідача подано заяву про поновлення процесуальних строків з огляду на те, що відповідач постійно перебуває за кордоном у Канаді та не має змоги на повернення в Україну, крім того, в даний період діє карантин, а тому процесуальні строки підлягають поновленню.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Третякова Л. Ф. в судовому засіданні підтримала клопотання про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову, а також просила прийняти зустрічний позов до розгляду з первісним.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Потерайло А. М. в судовому засіданні заперечував проти прийняття зустрічного позову, наголошуючи на тому, що зустрічним позивачем пропущено строк для пред`явлення позову, а посилання представника на прикінцеві положення ЦПК України є хибним, так як 17.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою забігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року, яким було скасовано автоматичне продовження процесуальних строків, а суди наділені дискреційними повноваженнями щодо поновлення/продовження процесуальних строків у зв`язку з карантином. Крім того, спільний розгляд вказаних позовів не є доцільним, вказане призведе до затягування строків розгляду, а тому її слід повернути заявнику.

Вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

В силу частини 2 статті 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: 1) взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; 2) доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повністю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Правова природа зустрічного позову в тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є стягнення боргу за договором позики, предметом спору за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 є визнання договору позики недійсним.

Суд вважає, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, а також їх спільний розгляд може призвести до невиправданого затягування розгляду справи.

Крім того, у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова з 03.03.2020 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, провадження по якій відкрито ухвалою суду від 13.04.2020 року, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження п`ятиденний строк відповідачем ОСОБА_4 зустрічний позов не пред`явлено, представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Третяковою Л. Ф. подано зустрічну позовну заяву лише 10.02.2021 року.

За таких обставин, зустрічний позов подано відповідачем ОСОБА_4 з пропуском встановленого частиною 1 статті 193 ЦПК України строку.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами частини 3 статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України визначено підстави поновлення та продовження процесуальних строків, згідно із якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Підстав для поновлення строку для подачі зустрічної позовної заяви суд не вбачає, оскільки поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, а таких представником відповідача не наведено та судом не встановлено, а тому наявні підстави для відмови в прийнятті до спільного розгляду та об`єднання в одне провадження з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_4 .

Також суд наголошує, що повернення зустрічного позову не обмежує право відповідача звернутись до суду з позовною заявою на загальних підставах.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.193, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову відмовити.

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2021 року.

Головуючий: