ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про відновлення становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року у задоволенні заяви про допит свідків відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у допиті свідків, суд першої інстанції послався на те, що позовну заяву позивачем подано до суду 10 жовтня 2019 року, а заяву про забезпечення доказів подано позивачем 04 серпня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як зазначив суд першої інстанції, всупереч вищевказаних вимог законодавства, позивач, не заявив про допит свідків у терміни, визначені ЦПК, а його клопотання про допит свідка не містить обґрунтування щодо неможливості подання вказаного клопотання у визначений ЦПК строк з причин, що не залежали від них.

Зазначена обставина не перешкоджає позивачеві повторно заявити клопотання про допит свідка, додатково обґрунтувавши своє клопотання в тому числі і щодо неможливості завчасно подати заяву про допит свідка.

Доводи апеляційної скарги, зазначеного висновку суду не спростовують, і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норми процесуального права при визначенні територіальної підсудності справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог процесуального закону або неправильної оцінки досліджених у справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: