Справа № 653/3023/20
Провадження № 2/653/4/21
РІШЕННЯ

іменем України

27 січня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до Виконавчого комітету Генічеської міської ради про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона зверталась до відповідача з запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, проте відповіді на нього дано не було.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо ненадання відповіді за запитом ОСОБА_1 від 06 квітня 2020 року, а також зобов`язано Виконавчий комітет Генічеської міської ради розглянути запит та надати на нього відповідь.

Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у поганому самопочутті, пригніченому настрої, стані постійної психоемоційної напруги, що зумовлено порушенням її прав з боку суб`єкта владних повноважень. Наголошує на тому, що оскільки їй притаманне особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, то нехтування її правами призвело до сильного психологічного дискомфорту, емоційного хвилювання, що порушило стан душевної рівноваги та самопочуття, що також підсилювалось тим, що вона являється інвалідом ІІ групи.

Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 28338 гривень (з квітня 2020 року по вересень 2020 року, що складає 6 місяців, що помножені на мінімальну заробітну плату для працездатних осію), яку й просить стягнути на свою користь.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Нею направлено до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проситьзадовольнити в повному обсязі.

Відповідач Виконавчий комітет Генічеської міської ради в судовому засіданні був відсутнім. Його представник за довіреністю ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності.

Суд, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року, ухваленого у справі № 540/1753/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради Генічеського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що 06 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Генічеської міської ради із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

23 червня 2020 року Виконавчим комітетом Генічеської міської ради складено лист № 08/02-02-31 «Про розгляд запиту на інформацію» (повторно), яким на запит ОСОБА_1 зазначено, що у зв`язку з тим, що Генічеською міською радою не проведено інвентаризацію земель міста Генічеськ, в міськвиконкомі відсутня інформація про наявність вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову та не внесених до містобудівного та державного земельних кадастрів.

За результатами розгляду справи, суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу згідно із запитом від 06 квітня 2020 року запитуваної інформації про наявність на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд та зобов`язав Виконавчий комітет Генічеської міської ради надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 06 квітня 2020 року.

Вказане рішення набрало законної сили 29 серпня 2020 року.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у статті 1167ЦК України. Відповідно до частини 1 цієї статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України"(заява N 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Зокрема, з`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і, який її розмір.

Вирішуючи вказаний позов про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що неправомірність бездіяльності відповідача встановлена рішенням суду від 29 липня 2020 року, а тому факт протиправних дій відповідача, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 28338 гривень позивач пов`язує з ненаданням відповіді на її заяву від 06 квітня 2020 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що моральна шкода полягає у поганому самопочутті, пригніченому настрої, необхідності докладати додаткових зусиль для підтримки продуктивності, що знизилась через емоційний дисбаланс, оскільки неправомірні дії відповідача завдавали її душевній організації переживання та страждання, так як їй притаманно почуття справедливості, що було порушено діями відповідача.

Також наголошує, що моральні страждання підсилювались також тим, що вона являється інвалідом ІІ групи та за рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, здатності до спілкування та контролювати свою поведінку.

На думку суду, ОСОБА_1 доведено факт завданої їй Виконавчим комітетом Генічеської міської ради моральної шкоди внаслідок бездіяльності останнього щодо надання відповіді на її запит про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, а саме те, що позивач не отримала відповіді на запит щодо надання публічної інформації щодо наявності вільних земельних ділянок; право позивача на отримання відповіді на запит захищено судовим рішенням, прийнятим за результатом її звернення.

Також суд враховує наданий висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу № 565 від 18 серпня 2020 року, згідно до якого ОСОБА_1 має обмеження життєдіяльності, що потребує додаткових зусиль щодо організації захисту своїх прав.

Крім того, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, а саме наявність негативних наслідків що щодо поганого самопочуття, негативних емоцій, пригніченого стану, які досягли рівня страждань, негативні емоції, що виникли через порушення прав людини з боку суб`єкта владних повноважень.

При цьому, на думку суду, розмір моральної шкоди 28338 гривень, який просить стягнути позивач, є явно завищеним, наведений позивачем розрахунок, що розрахований за 6 місяців помножених на мінімальну заробітну плату для працездатних осіб станом на 2020 рік, не є доведеним та обґрунтованим і не є співмірним.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, тривалість моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо отримання відповіді на її запит, суд вважає, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі в розмірі 1000 гривень, що на думку суду є справедливим та співмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу.

Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували більший розмір моральної шкоди, позивачем до суду не надано.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради(місцезнаходження: Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Міська, 8, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради(місцезнаходження: Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Міська, 8, ) на користь держави судовий збір: (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова