Справа № 944/4782/20
Провадження №2/944/648/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрований його зять, відповідач у справі ОСОБА_2 . Однак, останній у вказаному будинку не проживає більше одного року. Відповідач не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги, а також не несе витрати з утримання будинку, прибудинкової території та не беруть участі у спільному побуті. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням він та інші члени сім`ї відповідачу не чинять. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідача у будинку створює перешкоди йому, як власнику житла у здійсненні прав власності, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Також ухвалено викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Позивач в судове засідання не прибув. Його представник адвокат Поставитюк В.В. просив позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 не проживає у будинку більше року, що відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Останній проживає у іншому населеному пункті. А його реєстрації у вказаному будинку не дає змоги позивачу оформити субсидію на сплату житлово-комунальних послуг. Крім того, зазначив, що допустив технічну помилку (описку) у позовній заяві, а саме зазначено адресу проживання ОСОБА_3 с. ОСОБА_7 , замість правильного с. Наконечне Перше.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не має наміру там проживати. Фактично проживає у с. Поруденко Яворівського району Львівської області. Також зазначив, що позовна заява містить вимогу по визнання його втративши право на користування будинком в м. Наконечне Друге, а не ОСОБА_8 .

В судовому засіданні допитаний за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_5 , яка є дочкою позивача та дружиною відповідача, ствердила таке. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстровані її батько - позивач ОСОБА_3 , чоловік відповідач ОСОБА_2 та їхній спільний з ОСОБА_2 син ОСОБА_9 . Відповідач ОСОБА_2 20 серпня 2019 року пішов з дому, 04 листопада 2019 року забрав особисті речі та більше не повертався. Вона просила відповідача змінити місце реєстрації самостійно, однак він відмовився. Також зазначила, що жодних перешкод щодо користування будинком вона та її батько ОСОБА_2 не чинять. Крім того, вона не забороняє приходити до дому та спілкуватися з дитиною. Однак відповідач не звертається та не проявляє бажання, щоб проживати у вказаному будинку. Додатково вказала, бажає оформити субсидію на сплату житлово-комунальних послуг, однак, зважаючи на те, що відповідач зареєстрований у будинку, не може цього зробити.

В судовому засіданні допитана за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_10 , яка є онукою позивача та дочкою відповідача, ствердила таке. Вона майже кожного дня буває в с. Наконечне Перше у будинку діда. Їй відомо, що батько ОСОБА_2 не проживає у будинку більше одного року, а саме з серпня 2019 року. Жодних дій для того щоб проживати у будинку ОСОБА_2 не вчиняє, а також їй не відомо, щоб хтось перешкоджав йому проживати у вказаному будинку.

В судовому засіданні допитана за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивача, ствердила таке. Вона проживає в с. Наконечне Перше, по сусідству з будинком позивача, часто буває у нього в гостях. З серпня 2019 року ОСОБА_2 не проживає у будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204245778.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку, зареєстрований, зокрема, ОСОБА_2 .

Однак, як встановив суд, ОСОБА_2 фактично не проживає за вказаною адресою з серпня 2019 року. Наведене підтверджується: актом обстеження проживання за цією адресою від 04 листопада 2020 року, складеними комісією у складі депутатів Наконечнянської сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідача у цьому будинку. Також зазначено, що ОСОБА_2 у даному будинку не проживає з 20 серпня 2019 року; показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_9 з серпня 2019 року не проживає за вказаною адресою.

Крім того, у наданих в судовому засіданні поясненнях ОСОБА_2 вказав, що у даному будинку не проживає з серпня 2019 року, не має наміру проживати, не вчиняв жодних дій щоб там проживати і йому ніхто не чинить перешкод у цьому.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

В силу вимог ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача, як власника майна, зокрема, щодо сплати житлово-комунальних послуг та витрат на утримання житлового будинку.

Щодо тверджень відповідача ОСОБА_2 про те, що у позовній заяві не правильно вказано населений пункт (у якому він зареєстрований), а саме с. Наконечне Друге, замість правильного с. Наконечне Перше, суд зазначає, що вказана описка у позовній заяві є технічна, допущена помилково, та не впливає на встановленні обставини справи.

Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач ОСОБА_2 суду не надав, а навпаки не заперечив такі обставини.

Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_3 сплатив судовий збір в розмірі 840, 80 грн, що підтверджується квитанцією № 13 від 09 листопада 2020 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 29, 317, 319, 346, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Б. Поворозник