441/1337/20 2/441/101/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Яворської Н.І.

при секретарі судового засідання Цап І.М.

за участі представника ОСОБА_1

Розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 просить визнати житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та була придбана 20 вересня 2013 року спільною сумісною власністю її чоловіка ОСОБА_3 та її. Визнати за нею право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири, що складається із трьох кімнат житловою площею 49,5 кв.м., загальною площею 68,6 кв.м. Також просить стягнути із ОСОБА_3 в свою користь понесені нею судові витрати при подачі позову до суду в сумі 2897 грн. 80 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.04.1988, під час якого ними за спільні кошти було придбано наступне майно: квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка складалась з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 68,6 м. кв., житловою площею 31,2 м.кв, на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2013. За час шлюбу вони переобладнали приміщення кухні площею 13.1 м.кв. під житлову кімнату, а кладову площею 7,6 м.кв. під приміщення кухні. Таким чином, за наслідками останньої технічної інвентаризіції спірна квартира складається на даний час з трьох кімнат (житлова площа 49,5 м.кв), кухні, коридору, ванни (площею 19,1 м.кв.) Загальна площа квартири при цьому залишилася незмінна 68,6 м.кв. Вказана нерухомість була зареєстрована на її чоловіка, оскільки вони ніколи не ставили питання про розподіл цього майна.

Після розірвання шлюбу добровільної згоди між ними щодо поділу спільного подружнього майна не досягнуто, а тому вона змушена звертатися до суду.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 13.08.2020 відкрито провадження у справі.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, пояснила, що наразі відповідач влаштовує сварки, тому позивачка бажає мати у власності свою частку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив до суду відповідач не надав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 16.04.1988 року укладено шлюб, який зареєстрований Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану м.Львова , актовий запис №176.

25.06.2019 Городоцьким районним судом Львівської області було винесене заочне рішення, яким шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с.11).

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд дійшов наступного висновку.

12.09.2013 року укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 №9173, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а громадянин ОСОБА_3 придбав вищеозначену квартиру. Право власності на вказану квартиру зареєстроване за відповідачем у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2013 року (а.с. 13-15), дружина ОСОБА_2 давала на це згоду.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що квартира на праві власності належить ОСОБА_3 , право власності набуто в період перебування ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 « Про практику застосування судами законодавств при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання, майном що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлене домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1, ст. 65 СК.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки, позивачкою ОСОБА_2 надано суду належні та допустимі докази того, що житлова квартира, за адресою : АДРЕСА_1 , була придбана в період шлюбу, така підлягає поділу між подружжям.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частини 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 81 ЦПК України, на сторону у справі покладено обов`язок доказування та подання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно ст. 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову судовий збір покладається відповідача.

При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 2897,80 грн.

Отже, з відповідача на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути витрати в розмірі 2897,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 57-74 СК України, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розподіл майна подружжя задовольнити.

Визнати житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та була придбана 20 вересня 2013 року спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на Ѕ частину квартири, що у АДРЕСА_1 , що складається із трьох житлових кімнат житловою площею 49,5 кв.м., загальною площею 68,6 кв.м., була придбана згідно договору купівлі-продажу від 20 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 897 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Адреси сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12.02.2021

Суддя Н.І. Яворська