Житомирський апеляційний суд
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/12917/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Силін Сергій Володимирович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права за договором купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 березня 2020 року, яка постановлена під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Силін Сергій Володимирович, яким заявлені вимоги про: визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. на ім`я ОСОБА_3 , на 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С.; скасування державної реєстрації прав за договором купівлі-продажу; визнання права власності за ОСОБА_2 на 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Законним представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій законний представник просить накласти арешт на 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке наразі належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Заява обґрунтована тим, що нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 на 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 продала 17/100 часток ОСОБА_4 , який також може його відчужити.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10 березня 2020 року заяву накладено арешт на 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що у заяві про забезпечення позову не наведено жодного доказу, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких законний представник звернулася до суду. У заяві про забезпечення позову містяться лише загальні посилання на норми законодавчих актів без їх застосування до конкретної ситуації та обґрунтування необхідності застосування саме такого способу забезпечення позову. Звертає увагу на ту обставину, що предметом позову є визнання права власності на 17/200 ід. часток цілісного майнового комплексу, які він купив. Насправді він не збирається відчужувати 17/100 ідеальних часток комплексу, які купив у ОСОБА_3 . Більше того, за договором дарування від 24 листопада 2003 року він набув 17/100 ідеальних часток комплексу від ОСОБА_6 раніше. Тобто, до купівлі 17/100 ід.ч. цілісного майнового комплексу в ОСОБА_3 у його власності вже перебувало 17/100 ід.ч. комплексу, подарованих ОСОБА_6 . Також невідомо, на які саме належні йому на праві власності 17/100 ід. часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт. Посилається на відсутність спору між ним та ОСОБА_1 щодо майнового комплексу.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Невмержицької Т.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечуючи проти апеляційної скарги наголошується на тому, що ОСОБА_2 є неповнолітнім сином померлого ОСОБА_5 та особою, яка фактично прийняла спадщину після смерті батька. Згідно ж з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2018 року спадкоємицею майна ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_3 . Спадщина складається із 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Видачею свідоцтва на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 та укладенням останньою у подальшому договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року порушуються майнові права неповнолітньої особи ОСОБА_2 та позбавляють його можливості вступити в спадщину після смерті батька та отримати право власності на спадкове майно в 1/2 від усього спадкового майна. Позовні вимоги, зокрема, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , є співмірними з видом забезпечення позовом, а саме, накладення арешту на майно. В разі не накладення арешту на майно при задоволенні вищезазначених позовних вимог буде неможливо виконати рішення суду та зареєструвати право власності за неповнолітнім сином померлого.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому суд першої інстанції зазначив про те, що до такого висновку він дійшов врахувавши вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із твердженням суду першої інстанції щодо з`ясування всіх відомостей, необхідних для застосування у повному обсязі виду забезпечення позову, який обрали представники позивача.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Із ксерокопії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10 грудня 2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, вбачається, що батьком ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний згідно з актовим записом, вчиненим 29 червня 2007 року №1597 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_5 (а.с.7 т.1).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.5 т.1). Отже, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7 досяг віку 10 років, в силу закону був малолітньою дитиною (частина друга ст.6 СК України) та відповідно до положень частини четвертої ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки у матеріалах справи на час вирішення питання про забезпечення позову відсутні документи, які б підтверджували випадки, передбачені частинами другою-четвертою ст.1273 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша ст.1267 ЦК України).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. 04 жовтня 2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємицею 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_3 (а.с.32 т.1). У свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що нерухоме майно належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Косигіним С.В. 03 квітня 2002 року. У договорі купівлі-продажу від 03 квітня 2002 року зазначено, що 17/100 ід. частин цілісного майнового комплексу магазину № НОМЕР_4 складає частина приймального пункту склотари приміщення 2 площею 115,20 кв.м (а.с.14 т.1).

За договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 17/100 частин цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Площа відчужуваного об`єкта становить 115,20 кв.м (а.с.140-141 т.1).

Із змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір про право ОСОБА_2 на спадкове майно в 1/2 його частині, тобто на половину від 17/100 ід. часток нерухомого майна, а саме: на 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а не на все майно, як помилково вважав суд першої інстанції, наклавши арешт на всю 17/100 ід. частку, на яку видане ОСОБА_3 свідоцтво після смерті батька.

За наведених обставин, застосування у справі такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно є співмірним та виправданим (необхідним) лише щодо 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №1685.

Задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині є суттєвим для ефективного захисту в разі порушення прав або інтересів неповнолітнього ОСОБА_2 . Накладення арешту на половину майна забезпечує інтереси не лише позивача, а й відповідача ОСОБА_8

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на те, що невідомо, на які саме належні йому на праві власності 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, оскільки за договором дарування від 24 листопада 2003 року він набув 17/100 ідеальних часток комплексу від ОСОБА_6 . Відповідно до договору дарування частини нежитлового приміщення від 24 листопада 2003 року ОСОБА_4 прийняв у дар від ОСОБА_6 17/100 частин нежитлового приміщення, площею 99 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.8 т.2).

Наведене вище свідчить про те, що ОСОБА_4 у різні часи набув право власності на дві різні 17/100 ід. частини нежитлового приміщення, які розташовані за однією адресою, а тому при накладенні арешту на нерухоме майно у даній справі, нерухомість слід ідентифікувати також за площею.

Неприйнятним та недопустимим накладати арешт у межах даної справи на майно, яке не увійшло до спадкової маси, що залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та на яке не відкривалася спадщина після смерті ОСОБА_5 , тобто на майно, яке за договором дарування від 24 листопада 2003 року ОСОБА_4 прийняв у дар від ОСОБА_6 , а саме: 17/100 частин нежитлового приміщення, площею 99 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , оскільки дане майно не є предметом спору в даній справі.

Отже, спірним є майно, яке купив ОСОБА_4 у ОСОБА_3 23 жовтня 2018 року, загальна площа якого складає 115,20 кв.м, які становлять 17/100 часток цілісного майнового комплексу магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та арешт слід накласти лише на половину цього майна, тобто в в 1/2 частці для забезпечення позову в даній справі, що становить 17/200 ід часток.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо майнового комплексу є безпідставними з огляду на заявлені позивачем вимоги (визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року, який укладений між цими сторонами).

Отже, відповідно до положень ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує ухвалу суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, яким заяву законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольняє частково. Накладає арешт на 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, загальною площею 115,20 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №1685.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 17/200 часток цілісного майнового комплексу магазину, загальною площею 115,20 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №1685.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 червня 2021 року.