Провадження №2/521/848/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та визнання договору дарування квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Мандич Л.Л. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та визнання договору дарування квартири недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 р., справу було передано на розгляд судді Мурзенко М.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси 31 серпня 2020 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала вимогам ст.177 ЦПК України. Позивачу було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та буде повернута, а також роз`яснено, що на виконання ухвали позивачем має бути поданий документ про сплату судового збору в сумі 13032,40 гривень..

Копія вказаної ухвали двічі направлялись на адресу ОСОБА_1 , адвоката Мандич Л.Л., які зазначені в позовній заяві, однак повернулись на адресу суду без вручення адресатам, з відміткою поштового працівника «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Необхідно звернути увагу на те, що позивач, представник позивача з моменту звернення до суду взагалі цікавилась ходом розгляду позовної заяви. Отже, вказані обставини дають підстави вважати, що позивач фактично втратив інтерес до поданої заяви.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що позивачем, представником позивача не приведено у відповідність до норм ЦПК України позовну заяву про стягнення боргу за договором позики та визнання договору дарування квартири недійсним, приходжу до висновку, що позивачем не було усунуто недоліки.

У встановлений судом строк позивачем зазначені в ухвалі недоліки не усунуто, що, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, є підставою вважати позовну заяву неподаною та повернути її позивачеві.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та визнання договору дарування квартири недійсним повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя: М.В.Мурзенко