233 № 233/5447/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди, завданої порушенням законних трудових прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що працює у відповідача. У період вересень-жовтень 2020 року підприємство заборгувало йому приблизно 25000 грн заробітної плати. На його звернення до адміністрації підприємства з приводу причин невиплати заробітної плати та видачі довідки про розмір заборгованості, відповіді він не отримав. У зв`язку із невиплатою заробітної плати з чим він переносить моральні страждання, вимушений позичати кошти у знайомих для придбання необхідних продуктів харчування, одежі, речі першої необхідності, ліків. Він був змушений змінити звичайний уклад свого життя: звертатися до відповідних органів для захисту порушеного права. Порушення його трудових прав негативно відбивається на його душевному та психічному стані, заподіюючи йому щоденні моральні страждання, тобто моральну шкоду, яку він оцінює у 8 000 гривень та яку просить стягнути з відповідача на свою користь разом із заборгованістю по заробітній платі за липень-жовтень 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов лише в частині стягнення моральної шкоди, пояснивши, що у грудні 2020 року -січні 2021 року, тобто після звернення до суду із позовом, отримав усю належну заробітну плати за спірний період.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи у наданому відзиві на позов у якому зазначив, що борг по заробітній платі перед позивачем станом на 01.02.2021 року погашено повністю. Щодо стягнення моральної шкоди заперечував, оскільки позивачем не доведено як саму моральну шкоду, так і її розмір. Також вважає, що відсутня вина підприємства у несвоєчасні виплаті заробітної плати працівникам, як обов`язкова складова обов`язку відшкодування будь-якої шкоди. Цей борг виник у зв`язку із наявністю чисельних виконавчих проваджень у виконавчій службі та блокуванням рахунків підприємства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 02 грудня 1998 року по теперішній час перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.17).

Сторонами визнається та не потребує додаткового доказування у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України, що у період липня-жовтня 2020 року підприємство несвоєчасно та не у повному обсязі виплачувало позивачу належну заробітну плату, станом на дату звернення до суду із цим позовом мала місце заборгованість.

Згідно із ст. ст. 21,43 Конституції України, ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно - правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати (правова позиція ВСУ у справі № 6-788цс16).

Приймаючи до уваги, що позивачу у повному обсязі були погашені борги із заробітної плати лише у грудні 2020 -січні 2021 року, при цьому позивач вимушений був захищати свої права в судовому порядку, суд вважає, що вказане призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків, та враховуючи тривалість страждань позивача та беручи до уваги співмірність, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи обставини справи, оцінюючи надані докази щодо характеру та ступені моральних страждань позивача, рівень втрати нормальних життєвих зв`язків чи додаткових зусиль останнього для організації свого життя, суд визнає розмір заявлених позовних вимог у сумі 8000 грн. завищеним та вважає достатнім та справедливим стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 52,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди (, юридична адреса: м. Краматорськ, провулок Земляний, буд.2) про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» на користь держави судовий збір в сумі 52 (п`ятдесят дві) гривні 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 травня 2021 року.

Суддя