Справа № 466/3575/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря судових засідань Семків Х.І.,

справа 466/3575/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

у с т а н о в и в:

22.05.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 27.02.2020 року в сумі 400 000 (чотириста тисяч гривень).

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що згідно розписки від 27.02.2020 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_3 400 000 гривень впродовж 2 місяців згідно додатку.

29.04.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 право вимоги за борговою розпискою від 27.02.2020.

ОСОБА_2 свого обов`язку щодо повернення коштів не виконав, кошти не повернув, а тому позивач звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 17.07.2020 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 25.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суді в судовому розгляді.

Ухвалою від 29.09.2020 задоволено клопотання позивача про дистанційний розгляд справи.

Ухвалою від 14.06.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні при дистанційному розгляді справи. позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. В судове засідання 14.06.2021 на дистанційний зв`язок не вийшов.

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надходило, відзиву на позовну заяву подано не було.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

27 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики у формі розписки, згідно якої ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути ОСОБА_3 400 000 /чотириста тисяч гривень/ впродовж двох місяців /арк.спр.39/.

29 квітня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 право вимоги за борговою розпискою від 27.02.2020 /арк.спр.5,6/.

Суд встановив, що ОСОБА_2 свого обов`язку за розпискою не виконав, кошти не повернув.

Статтею ст.526 ЦК України, серед іншого визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 252 ЦК України).

Оцінюючи формулювання розписки, яка надана до суду приходжу до висновку, що особа, яка її склала, дійсно отримала від іншої особи грошові кошти та зобов`язувалась повернути впродовж 2 місяців.

У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями гл.71 ЦК.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК).

У справі, яка розглядається, суд, установив, що сторонами укладено письмовий договір у виді розписки, що є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, і приходить до висновку про виникнення боргового зобов`язання у ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи приписи ст.204 ЦК України, за якими правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, та враховуючи, що відповідачем були отримані вказані грошові кошти за договорами позики, а тому вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за розпискою є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки заборгованість не погашена за розпискою, та доказів її повернення до суду надано не було, позика є неповернута.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі 4000,00 гривень.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти у розмірі 400 000 / чотириста тисяч гривень 00 копійок/, згідно розписки від 27 лютого 2020 року, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та договором про відступлення прав вимоги від 29 квітня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 4000 /чотири тисячі гривень 00 копійок/ судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 14.06.2021.

Суддя П. С. Невойт