ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/12319/20

Номер провадження 22-ц/816/866/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 09 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Позов обґрунтований тим, що позивач є сином відповідача, навчається на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю Транспортні технології інженерно-технологічного факультету СНАУ, самостійного доходу не має, знаходиться на утриманні матері. Вказує, що відповідач є працездатною, здоровою особою та має можливість надавати матеріальну допомогу синові на час навчання, але своїх батьківських обов`язків по відношенню до позивача не виконував і не виконує, матеріальної допомоги синові не надавав і не надає.

Зазначає, що оскільки батько, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина і такої спрямованості навіть не проявляє, тому наявні підстави для стягнення в судовому порядку аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання.

Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини частки його заробітку, щомісячно, до досягнення ним 23 років або до закінчення навчання.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення дитиною навчання (орієнтовна дата 30 червня 2022 року), але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 02 листопада 2020 року.

В іншій частині вимог відмовлено в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1200 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 336 грн 32 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Нежевело В.В. в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду та стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі не 1/10, а 1/4 частки заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення ним 23 років або до закінчення навчання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є занадто заниженим, необґрунтованим розміром, тоді як позивач довів, що безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання, що можливо було вирішенням спору зі стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі в межах від 1/8 до 1/6 частини заробітку та доходу відповідача з допуском до негайного виконання, що було б справедливим, правильним та рівноважним для сторін.

Також вказує на те, що відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Проте, місцевий суд не вирішив заявлених позовних вимог, не допустив до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, чим порушив права позивача.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову, виходячи із суми аліментів за один рік, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 * 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 137 (а. с. 11).

Відповідно до довідки № 245 від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 навчається на 3 курсі ОС «Бакалавр», денної форми навчання, за спеціальністю 275 «Транспортні технології» інженерно-технологічного факультету Сумського національного аграрного університету, термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 14).

Позивач проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 зі сплатою за проживання 520 грн/місяць, що підтверджується копією договору № 687 від 16 червня 2020 року (а.с. 15).

Як вбачається з договору № 689 про надання додаткових освітніх послуг від 12 грудня 2018 року, позивач поглиблено вивчає іноземну мову, розмір такої додаткової освітньої послуги становить 2800,00 грн (а.с. 16).

Згідно довідки Сумського міського центру зайнятості № 7/107 від 06 січня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний з 26 листопада 2020 року (а.с. 64).

Його дохід за період з 26 листопада 2020 року по 31 січня 2021 року становить 3166,67 грн, що підтверджується довідками (а.с. 65-66).

Відповідач з 27 грудня 2014 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 75).

Мають спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 60-61).

Син ОСОБА_4 навчається в ДНЗ «Сумський центр професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» за професією «Кухар, офіціант» з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 63).

Донька ОСОБА_5 , згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого, має косоокість та затримку мовного розвитку (а.с. 62).

Згідно довідки Сумського міського центру зайнятості № 170/102 від 16 лютого 2021 року, ОСОБА_3 зареєстрована як безробітна в Сумському МЦЗ з 02 липня 2020 року, її дохід за період з 02 липня 2020 року по 31 січня 2021 року становить 12541,94 грн (а.с. 68).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням позиції відповідача, з врахуванням того, що мати позивача також має обов`язок по утриманню сина, що продовжує навчання, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення дитиною навчання (орієнтовна дата 30 червня 2022 року), але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 02 листопада 2020 року, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості та не порушить інтересів відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 навчається на 3 курсі ОС «Бакалавр», денної форми навчання, за спеціальністю 275 «Транспортні технології» інженерно-технологічного факультету Сумського національного аграрного університету та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який є працездатний, має можливість надавати синові таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення дитиною навчання (орієнтовна дата 30 червня 2022 року), але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 02 листопада 2020 року.

Визнаючи розмір аліментів, місцевий суд також врахував низький заробіток дружини відповідача та перебування на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, яка хворіє, тому суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/10 частки всіх усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Позивачем не доведено належними доказами, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на його утримання в більшому розмірі. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості ставити питання про збільшення розміру аліментів у випадку покращення матеріального стану платника аліментів.

Статтею 376 ЦПК України передбачено підстави скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

В той же час відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Однак суд першої інстанції помилково не допустив до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, що є підставою для зміни резолютивної частини такого судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення суду третім абзацом наступного змісту.

«Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина