Апеляційне провадження № 22-ц/824/2627/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 369/11033/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Ельбрус-69»,

третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Волчко А.Я., -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПП «Ельбрус-69», третя особа ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив забезпечити зазначений вище позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ПП «Ельбрус-69» у розмірі ціни позову - 1 969 999,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач не виконує свої боргові зобов`язання у розмірі 1 969 999,00 гривень за договорами позики (поворотної фінансової допомоги), укладеними 12.04.2017, 28.08.2017, 05.09.2017, 17.10.2017 та 18.11.2019.

Вказував, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання зобов`язань і такі дії свідчать про те, що він може ухилитися і від виконання судового рішення у разі задоволення позову, а тому існує значний ризик, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, вказуючи на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява стосовно забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд першої інстанції, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, при цьому не сприяв об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду є необґрунтованою. Зазначає, що накладення арешту на грошові кошти не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти в сумі розміру заявлених позовних вимог, позивач не зазначив інформації про номери рахунків відповідача, підтвердження належності рахунків відповідачу та призначення відповідних рахунків, наявність на них відповідних коштів, адже арешт рахунків за відсутності їх ідентифікаційних даних може призвести до накладення арешту на рахунки, з яких здійснюється перерахування заробітної плати працівників, відраховуються податки та обов`язкові збори до державного бюджету. За відсутності інформації про розмір сум, що знаходяться на рахунках, суд позбавлений можливості дотримання принципу співмірності між заявленим заходом забезпечення позову та позовними вимогами. Крім того, при визначенні співмірності заявлених вимог враховано, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи і обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках, може призвести до незворотних наслідків. Також, позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, чим саме невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом вказаного спору є стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням ПП «Ельбрус-69» умов договорів позики (поворотної фінансової допомоги) в розмірі 1 969 999,00 грн.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи № 369/11033/20, на підставі договорів позики (поворотної фінансової допомоги) ОСОБА_1 надав у позику Приватному підприємству «Ельбрус-69» грошові кошти на загальну суму 1 969 999 грн. 00 коп., а саме:

договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 12.04.2017 від 12.04.2017 позивач надав відповідачу позику в сумі 1 100 000 грн. (що підтверджується квитанцією № 22463910 від 12.04.2017 р. Оболонського відділення № 52 Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»), які відповідач зобов`язався повернути позивачу 12.12.2017 р. (відповідно до п. 34 вказаного договору позики, в редакції додаткової угоди 1 від 12.05.2017 р.);

договору позики (поворотної фінансової допомоги) №4 від 28.08.2017 позивач надав відповідачу позику в сумі 100 000 грн. (що підтверджується квитанцією № 25675705 від 28.08.2017 Оболонського відділення №52 Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк», які відповідач зобов`язався повернути позивачу 02.09.2017 р. (5 днів з моменту підписання договору позики; відповідно до п. 3.1. вказаного договору позики);

договору позики (поворотної фінансової допомоги) №5 від 05.09.2017 позивач надав відповідачу позику в сумі 400 000 грн. (що підтверджується квитанцією №25869251 від 05.09.2017 Оболонського відділення №52 Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк», які відповідач зобов`язався повернути позивачу до 25.12.2017 р. (відповідно до п. 3.1. вказаного договору позики);

договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 17.10.2017 від 17.10.2017 позивач надав відповідачу позику в сумі 70 000 грн. (що підтверджується квитанцією № 26933276 від 17.10.2017 року Оболонського відділення № 52 Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»), які відповідач зобов`язався повернути позивачу 24.10.2017 р. (7 днів з моменту підписання договору позики; відповідно до п. 3.1. вказаного договору позики);

договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 6 від 18.11.2019 позивач надав відповідачу позику в сумі 299 999 грн. (що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 18.11.2019 р. Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»), які відповідач зобов`язався повернути позивачу 18.12.2019 р. (30 днів з моменту підписання договору позики; відповідно до п. 3.1. вказаного договору позики).

Сума позовних вимог є досить значною - 1 969 999,00 грн., та носить, зокрема, майновий характер. Заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову. Також існує наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права позивача та поновлення її порушених прав та інтересів у випадку задоволення позовних вимог.

А тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для накладення арешту на грошові кошти в межах суми заявлених позовних вимог, які перебувають на рахунках Приватного підприємства «Ельбрус-69»: № НОМЕР_1 в АБ Укргазбанк», МФО 320478; № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Правекс Банк», МФО 380838; № НОМЕР_3 в АТ КБ «Приват Банк», МФО 321842, оскільки належність вказаних рахунків ПП «Ельбрус-69» підтверджується наданими до матеріалів справи копіями договорів позики (поворотної фінансової допомоги) від 12.04.2017, 28.08.2017, 05.09.2017, 17.10.2017 та 18.11.2019, укладеними між позичальником ПП «Ельбрус-69», позикодавцем ОСОБА_4 та поручителем ФОП ОСОБА_2 (ас.7-8, 11-12, 14-15, 17-18, 20-21).

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує реальний спір, який перебуває на вирішенні у суді. Накладення арешту на рахунки в межах суми позовних вимог за своєю правовою конструкцією не може вважатися не співмірним по відношенню до розміру позовних вимог, оскільки арешт за такою схемою буде накладений лише на суму, що відповідає розміру позову. В свою чергу відмова в арешті спірної суми може призвести до ускладнення можливого виконання рішення суду у разі задоволення позову через відсутність на рахунках відповідача спірних коштів.

Проте, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з цим, відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Частина 1 ст. 115, частина 5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Отже, накладення арешту на рахунки боржника які призначені для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів прийшла до висновку про накладення арешту на грошові кошти за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків, то забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками вказаної справи (працівників приватного підприємства, контрагентів, тощо).

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, передчасно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, не в повному обсязі з`ясувавши обставини справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із частковим задоволенням заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на рахунки ПП «Ельбрус-69» за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти Приватного підприємства «Ельбрус-69» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Молодіжна, 74, кв.44, ), що знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 в Акціонерному Банку «Укргазбанк», МФО 320478; № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс Банк», МФО 380838; № НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк», МФО 321842, в межах ціни позову 1 969 999,00 грн, за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків.

Боржник: Приватне підприємство «Ельбрус-69» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Молодіжна, 74, кв.44, ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Строк пред`явлення судового рішення до виконання три роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: