РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа територіальна громада, в особі Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , 3-я особа ХМР, в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою площею 224 кв.м №11, що перебуває у її користуванні за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу зливних труб, яким відводяться стічні води (рідкі відходи) з його житлового будинку літ. «Л-1), що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 площею 298 кв.м, до зливної (вигрібної) ями, яка знаходиться на земельній ділянці площею 224 кв.м, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона придбала на підставі договору від 29.08.2011р.- 38/200 частки у праві власності на житлові будинки: літ. «А-1» та літ. «Л-1» з відповідною часткою надвірних будівель по АДРЕСА_1 . Одночасно з переходам права власності на 38/200 частки до неї перейшло право користування на земельну ділянку № НОМЕР_1 - всередині ділянки та з боку тильної межі, з окремим виїздом на АДРЕСА_3 , площею 224 кв.м. по розміру і конфігурації, як визначено рішення суду для попереднього власника частики житлового будинку. На території земельної ділянки, яка за рішенням суду надана їй в користування розташована вигрібна яма, якою користується відповідач, внаслідок чого створює їй перешкоди в користування земельної ділянки на якій зазначена яма розташована. Домовитись із відповідачем про порядок володіння та користування зливою ямою в поза судовому порядку не надається можливим, внаслідок чого вона вимушена звернутися у суд із позовом про захист її порушеного права.
Відповідач - ОСОБА_2 , у поданому відзиві, проти заявлених вимог заперечувала, зазначаючи, що 111/200частки житлового будинку з надвірними будівлями вона набула на підставі договорів від 02.07.2019. Попередньому власнику вказаної частки за рішенням суду був встановлений сервітут на земельну ділянку на які розташована вигрібна яма якою вона користується. На підставі ст. 101 ЗК України земельний сервітут перейшов до неї, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.
3-я особа Харківська міська рада, подала до суду пояснення, згідно яких зазначила, що сторонами використовується земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів.
Судом відкрито провадження у справі, прийняті до розгляду змінені позовні вимоги від 26.02.2020р., за клопотанням позивача замінений відповідач з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , справа призначена до судового розгляду.
Суд, дослідивши зібрані в справі докази, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року у справі № 2-904/10/14, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_5 , про визнання права власності та розділ майна, визначення порядку користування земельною ділянкою.
Відповідно до зазначеного рішення, судом визнано 3/5 частини житлового будинку літ. А-1 та самочинно збудований житловий будинок літ. Л- 1 по АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_4 .
Розділено 3/5 житлового будинку літ. А-1 та житловий будинок літ. Л-1 по АДРЕСА_4 , а також господарчі та побутові споруди, виділивши ОСОБА_3 : житловий будинок літ. «Л-1» - приміщення 3-1, пл. 2,8 кв.м., 3-2 пл. 11,5 кв.м., 3-3, пл. 4,5 кв.м., 3-4, пл. 14,2 кв.м. та приміщення 3-5, пл. 4,1 кв.м., 3-6, пл. 6,6 кв.м., 3-7 пл. 3,7 кв.м., 111, пл. 2,5 кв.м., 1У, пл. 1,6 кв.м., загальною площею 51,5 кв.м., в т.ч. житловою 25,7 кв.м., та службові будівлі і споруди - гараж літ. «К», льох літ. «В», частину огорожі № 3, огорожу № 5, ОСОБА_4 житловий будинок літ. А-1 - приміщення 1-2, пл. 13,0 кв.м., 1-3, пл. 27,9 кв.м., 1-4, пл. 7,2 кв.м. та приміщення 1-1, пл. 4,5 кв.м., 1-5, пл. 4,2 кв.м., 11, пл. 2,5 кв.м., загальною площею 59,3 кв.м., в т.ч. житловою 35,1 кв.м., та споруди - хвіртку № 2, частину огорожі № 3.
Визнано право власності за ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «Л-1» - приміщення 3-1, пл. 2,8 кв.м., 3-2 пл. 11,5 кв.м., 3-3, пл. 4,5 кв.м., 3-4, пл. 14,2 кв.м. та приміщення 3-5, пл. 4,1 кв.м., 3-6, пл. 6,6 кв.м., 3-7 пл. 3,7 кв.м., 111, пл. 2,5 кв.м., 1У, пл. 1,6 кв.м., загальною площею 51,5 кв.м., в т.ч. житловою 25,7 кв.м., та службові будівлі і споруди - гараж літ. «К», льох літ. «В», частину огорожі № 3, огорожу №5, що складає 111/200 частини домоволодіння.
Визнано право власності за ОСОБА_4 на житловий будинок літ. «А-1» - приміщення 1-2, пл.13,0 кв.м., 1-3, пл. 27,9 кв.м., 1-4, пл. 7,2 кв.м. та приміщення 1-1, пл. 4,5 кв.м., 1-5, пл. 4,2 кв.м., 11, пл. 2,5 кв.м., загальною площею 59,3 кв.м., в т.ч. житловою 35,1 кв.м., та споруди - хвіртку № 2, частину огорожі № 3, що складає 38/200 частини домоволодіння.
Визначено порядок користування земельною ділянкою, виділено в користування ОСОБА_3 - земельну ділянку № НОМЕР_2 , з боку міської землі, з окремим виїздом на АДРЕСА_3 , площею 298 кв.м. по розміру і конфігурації, зазначеними в експертизі; ОСОБА_4 - земельну ділянку № НОМЕР_1 , всередині ділянки та з боку тильної межі, з окремим виїздом на АДРЕСА_3 , площею 224 кв.м. по розміру і конфігурації, зазначеними в експертизі.
Земельну ділянку 1У на відстані 1,0 від стіни житлового літ. Л-1 з прибудовами та 5,0 від стіни житлового будинку літ. А-1 з прибудовами площею 7 кв. м. передано у користування ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_3 має право використовувати цю земельну ділянку для догляду за зливною ямою.
Рішення суду набуло законної сили.

На підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2011, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , право власності на 38/200 частин житлових будинків: літ. «А-1» та літ. «Л-1» з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 було набуто ОСОБА_1 .

В зазначеному договорі відображено про наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року у справі № 2-904/10/14.

На підставі договорів купівлі-продажу та дарування від 02.07.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , право власності на 111/200 частин житлових будинків: літ. «А-1» та літ. «Л-1» з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , було набуто ОСОБА_2 .

Позивач звертаючись із даним позовом зазначає, що вигрібна яма яку використовує відповідач, розташована на земельній ділянці, право користування на яке перейшло до неї, внаслідок чого вона не може її використовувати для власних потреб, що призводить до порушення її прав.

З паспорта на місце тимчасового зберігання рідких відходів (вигрібної ями), вбачається, що власником вказаного місця, яке розташоване по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який в подальшому частково продав, частково подарував право власності на 111/200 частин житлових будинків відповідачу. Площа вказаної вигрібної ями складає 11,60 к.в.м. Доказів належності зазначеної вигрібної позивача суду не надано.

Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 на підставі рішенням виконкому Київської районної ради депутатів трудящих м.Харкові від 16.05.1961р. Законодавство, яке було чинне на момент надання в користування земельної ділянки не визначало момент, з якого особа набувається право землекористування, то право користування земельною ділянкою у ОСОБА_6 виникло на підставі рішення Київської районної ради депутатів трудящих м.Харкові від 16.05.1961р.

Частинами 1, 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто, до нових власників житлового будинку з надвірними будівлями, в даному випадку сторін у справі, перейшло право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - ОСОБА_6 .

Рішенням Київської районної ради депутатів трудящих м.Харкові від 16.05.1961р. ОСОБА_6 надана в користування земельна ділянка площею 524 кв.м.

Тоді як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями розмір земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 759 кв.м. Надання у встановленому законом порядку у користування або у власність земельної ділянки розміром 235 кв.м. суду не надано.

Під час судового розгляду позивачем не доведено, що вигрібна яма, якою користується відповідач розташована на земельній ділянці наданій їй або попередньому власнику будинку, у встановленому законом порядку у користування.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року лише визначений порядок користування земельною ділянкою між співвласниками. Зазначеним рішенням суду не надано попереднім власникам ні у власність, ні у користування земельної ділянки розміром 235 кв.м.

Також вказаним рішенням суду не встановлений сервітут, внаслідок чого посилання відповідача на ці обставин судом не приймаються.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається зі ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Всупереч приписам діючого законодавства, позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав як власника чи користувача земельної ділянки, оскільки не надав документів на підтвердження права власності чи права користування земельною ділянкою на якій розташована вигрібна яма, якою користується відповідач, а також, що внаслідок розташування труб від будинку відповідача до вказаної ями, створюють позивачеві перешкоди, щодо здійснення ним права користування і розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв`язку з його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13,77-83, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ), 3-я особа територіальна громада, в особі Харківської міської ради (61033, м.Харків, м-н Конституції,7, код 04059243) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 15.02.2021р.

Суддя Бородіна Н.М.