Провадження №2/389/158/20
Рішення

Іменем України

(заочне)

11 лютого 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні зали суду Знам`янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 8558,31 доларів США, що за курсом 23.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2019 року складає 205228,21 грн. станом на 28.11.2019 року.

Вимоги мотивовано тим, що 31.01.2008 року відповідач ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» договір кредиту №KGZWGI, згідно якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 70000,00 грн. на термін до 31.01.2018 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 01.08.2008 року укладено додаткову угоду до кредитного договору №KGZWGI від 31.01.2008 року, згідно якої кредитний договір було переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Відповідно до договору, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця, щомісячний платіж складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також, згідно умов договору, у випадку порушення зобов`язань, ОСОБА_1 сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 14710,95 доларів США на умовах, передбачених кредитним договором. В результаті невиконання своїх фінансових зобов`язань перед Банком, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2019 року становить 8558,31 доларів США та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5183,95 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1147, 71 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 124,32 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором - 1684,86 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: 10,43 доларів США - штраф (фіксована частина), 407,04 доларів США - штраф (процентна складова).

Окрім цього, в забезпечення виконання зобов`язання за Договором №KGZWGI від 31.01.2008 року, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 .

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KGZWGI від 31.01.2008 року у розмірі 8558,31 доларів США, що за курсом 23.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2019 року складає 205228,21 грн. станом на 28.11.2019 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просить суд позовну заяву задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідачі повторно не з`явилася у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві представник позивача не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 31.01.2008 року відповідач уклав з Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» договір кредиту №KGZWGI (а.с.13-22). Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 70000,00 грн. на термін до 31.01.2018 року., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 01.08.2008 року укладено додаткову угоду до кредитного договору №KGZWGI від 31.01.2008 року (а.с.17), згідно якої кредитний договір було переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Відповідно до договору, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця, щомісячний платіж складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також, згідно умов договору, у випадку порушення зобов`язань, ОСОБА_1 сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором №KGZWGI від 31.01.2008 року, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.23-34).

Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 14710,95 доларів США на умовах, передбачених кредитним договором. В результаті невиконання своїх фінансових зобов`язань перед Банком, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2019 року становить 8558,31 доларів США та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5183,95 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1147, 71 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 124,32 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором - 1684,86 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: 10,43 доларів США - штраф (фіксована частина), 407,04 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.6-8).

При цьому, позивач звертався до відповідачів з вимогою про усунення порушень щодо виплати кредитної заборгованості, яка залишилася без задоволення (а.с.10,11).

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №KGZWGI від 31.01.2008 року, а ОСОБА_2 належним чином взяті на себе зобов`язання згідно умов договору поруки №KGZWGI від 31.01.2008 не виконали. В результаті чого в них, станом на 29.11.2019 року, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість на загальну суму 8558.31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 205228,21 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5183,95 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1147, 71 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 124,32 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором - 1684,86 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: 10,43 доларів США - штраф (фіксована частина), 407,04 доларів США - штраф (процентна складова), які підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ КБ «ПриватБанк». А тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В порушення зазначених норм відповідач кредит у встановлений договором строк не повернув та проценти не сплатив.

Згідно зі ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Згідно зі ст.5 Декрету Кабінету Мінстрів України №15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету.

Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення.

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду україни №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет).

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові №6-1680цс15 від 10.02.2016, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов`язковою для застосування.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що відповідачі зобов`язання за кредитним договором та договором поручки належним чином не виконали, внаслідок чого в них утворилася заборгованість на загальну суму 8558,31 доларів США, що станом на 28.11.2019 року є еквівалентом 205228,21 грн., тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3078, 42 гривень (а.с. 4). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись 525, 526, 530, 610-612, 623, 625 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 223, 263-265, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -

Постановив:

Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь АТ КБ «Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором №KGZWGI від 31.01.2008 року в сумі 8558,31 доларів США, що за курсом 23,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2019 року є еквівалентом 205228 (двісті п`ять тисяч двісті двадцять вісім) гривень 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір в сумі 1539,21 гривні.

Стягунти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь АТ КБ «Приватбанк», , судовий збір в сумі 1539,21 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Сторони, які беруть участь у справі:

Позивач - Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", місце знаходження: вулиця Грушевського, буд.1Д, місто Київ, .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Ябчик Н.М.

Кіровоградської області