Справа № 569/1393/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_4 , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 94578 грн. 10 коп. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником (квартиронаймачем) якого є ОСОБА_2 . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 станом на 01.10.2020 року виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 94578,10 грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

13 квітня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні вимог, оскільки інформація, що міститься в оборотній відомості не відповідає фактичним обставинам справи. Додатково вказав, що його довіритель не користується послугами теплопостачання, оскільки обігрів квартири здійснює електрикою. Вважає вимоги позивача про стягнення з його довірителя заборгованості є необґрунтованими, тому не підлягають до задоволення. Крім того, одночасно з відзивом подав заяву про застосування позовної давності, в якому просить застосувати позовну давність до вказаних правовідносин.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову, відповідно наданого нею розрахунку заборгованості, наданої на вимогу ухвали суду про витребування доказів.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, вказавши, що договору не має, послугами не користувався, а відтак не зобовязаний сплачувати за послуги.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), квартиронаймачем (власником) якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічні положення містить і стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до п.п. 11, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Товариство з обмеженою діяльністю «Рівнетеплоенерго» здійснює свою господарську діяльність у відповідності з вимогами Законів України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633-lV, «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004р. № 1875-lV- (даний закон втратив чинність 01.05.2019 р.), чинний Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-Vlll (вступив в дію 01.05.2019 р.) «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого , постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року (зі змінами та доповненнями), «Правила користування тепловою енергією» затвердж. Постановою КМУ від 03.10.2007р. № 1198, «Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі» затвердж. Постановою КМУ від 17.02.2010р. № 151 та іншиминормативно-правовими актами в сфері теплопостачання.

Відповідно до своїх функцій і повноважень Регулятор здійснює формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Згідно із. ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень НКРЕКП у сфері теплопостачання встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією.

На підставі вищевказаних повноважень, Регулятор прийняв ряд постанов, а саме, № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1792 від 11.12.2018р., № 1806 від 11.12.2018р., № 1807 від 11.12.2018р., № 1805 від 11.12.2018р., про встановлення тарифів, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» здійснювало нарахування споживачам за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (для різних категорій споживачів).

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами).

Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за ним за період з січня 1999 року по жовтень 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 94578,10 грн.,

В судовому засіданні покликання відповідача на те, що він не користується послугами теплопостачання судом не приймаються до уваги, оскільки відповідач не надав суду доказів, що його квартира була відключена від опалення та гарячого водопостачання у встановленому законом порядку.

З заяви лише вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до директора КП "Теплотранссервіс" про від"єднання його квартири від мереж опалення та гарячого водопостачання, однак процесуального відключення не було проведено у відповідності до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, яке здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Крім того, відповідач не подав суду доказів, що він повідомляв позивача про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане спростовує заперечення відповідача відносно суми заборгованості розрахованої позивачем із кількості чотирьох осіб зареєстрованих в квартирі за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, розписаних з розрахунку на 1 особу.

Разом з тим, суд, враховуючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності та розрахунок по нарахуванню коштів за послуги з гарячого водопостачання з розрахунку на 1 особу, вважає, що стягненню підлягає заборгованість в розмірі 21955 грн. 59 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України, визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

При цьому часткова оплата комунальних послуг відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про визнання боргу за спірний період.

Так, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки.

Таким чином відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 21955 грн.59 коп., з якою і погодилася представник позивача.

За вищевикладених обставин, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позову в межах позовної давності в розмірі 21955 грн.59 коп.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 527 грн. 00 коп. (21955,59х2270/94578,10).

Керуючись ст.ст. 11, 264, 259, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час розгляду справи), ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 21955 грн. 59 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 527 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Кучина