Справа №:755/4671/21
Провадження №: 4-с/755/96/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва матеріали за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмила Василівна на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни, просила поновити строк на подання скарги, визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни щодо здійснення перерахунку заборгованості по аліментах неправомірними, зобов`язати державного виконавця усунути порушення. Розрахунок заборгованості по аліментам від 11.01.2021 року та вимогу державного виконавця від 26.01.2021 року в рамках виконавчого провадження № 63796595 скасувати. Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилу Василівну провести індексацію розміру аліментів.

09 квітня 2021 року до суду надійшли пояснення заінтересованої особи - ОСОБА_2 , відповідно до змісту яких останній зазначає, що починаючи з 18 листопада 2017 року сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на підтвердження чого надано копії квитанцій про здійснення зарахувань коштів на рахунок стягувача з зазначенням платежу: «аліменти на дитину ОСОБА_3 ».

Скаржник в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність та задовольнити з підстав поданих документів.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність та відмовити у задоволенні заявлених вимог на підставі наданих письмових пояснень

Заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмила Василівна в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким присуджено стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

03 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною відкрито виконавче провадження № 63796595 на підставі виконавчого листа № 755/16332/17 виданого 19.09.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва.

03 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 63796595 про стягнення встановлених мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн з боржника ОСОБА_2 .

07 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 63796595 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 та направлено за місцем роботи боржника. Даною постановою було визначено проводити стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання пропорційно в розмірі 50%, а саме 25% поточних аліментів та 25% на погашення заборгованості яка складає 49946,37 грн. Після погашення заборгованості проводити стягнення у розмірі 1700,00 грн щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини і до досягнення дитиною повноліття.

16 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 63796595 про арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме транспортний засіб «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 49946,37 грн.

26.01.2021 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною направлено вимогу за місцем роботи боржника, а саме ТОВ «Бєлая бяроза» про стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання пропорційно в розмірі 50%, а саме 25% поточних аліментів та 25% на погашення заборгованості. Заборгованість станом на 01.01.2021 року складає 3625,05 грн. Після погашення заборгованості проводити стягнення у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини і до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, від 11.01.2021 року, відповідно до якої станом на 01.01.2021 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_2 у розмірі 3625,05 грн.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У частині третій статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, а також статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 08 лютого 2018 року (у редакції, чинній на момент складання довідки-розрахунку від 12.09.2018).

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 08 лютого 2018 року (у редакції, чинній на момент складання довідок-розрахунків) передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчих дій має право, зокрема, проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Обґрунтовуючи вимоги за поданою скаргою, заявник ОСОБА_1 вказує на порушення державними виконавцями діючого законодавства під час здійснення нарахування заборгованості боржнику ОСОБА_2 по сплаті аліментів та складення довідки-розрахунку щодо заборгованості по аліментам, оскільки державними виконавцями Кенюк Л.В. при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не прийнято до уваги довідку, видану АТ КБ «Приватбанк» з деталізованим описом кожної операції по зарахуванню грошових коштів на картковий рахунок стягувача, де чітко визначені всі зарахування з призначенням платежу: «аліменти» для підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів в сумі 49946,47 грн.

Крім того, при складанні вимоги від 26 січня 2021 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною самовільно змінила резолютивну частину рішення суду, а саме вказала, що «після погашення заборгованості проводити стягнення у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття», що суперечить законному рішенню суду, де на користь ОСОБА_1 було присуджено стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, слід зазначити, що аліменти на утримання дитини можуть сплачуватись: за ініціативою платника на підставі його добровільної заяви; на підставі договору, укладеного батьками за взаємною згодою; на підставі рішення суду за позовом одержувача аліментів.

Особа, що бажає сплачувати аліменти у добровільному порядку, може подати заяву за місцем отримання доходу про відрахування аліментів. У такій заяві має бути зазначено розмір відрахувань, період протягом якого вони здійснюються, а також одержувач аліментів (ч. 1 ст. 187 Сімейного Кодексу України).

Батьки за взаємною згодою можуть укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити порядок сплати аліментів, у тому числі їх розмір. Такий договір укладається в письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням (ч. 1 ст. 189 Сімейного Кодексу України).

В такому випадку, у визначенні умов договору беруть участь обидва з батьків, як платник, так і одержувач, у зв`язку з чим враховуються інтереси кожного з них. Як наслідок, ймовірність того, що договір буде виконаний належним чином, а сторони не будуть ухилятись від виконання своїх зобов`язань, є більш істотною.

На договір про сплату аліментів на дитину розповсюджуються загальні положення договірного права: при його укладенні у тому числі застосовується принцип свободи договору (ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу України). У зв`язку з цим, сторони можуть включити в договір інші умови та положення, в додаток до тих, що регулюють сплату аліментів. Наприклад, договір про сплату аліментів може містити умови про порядок зустрічей батьків з дитиною, участь батьків у додаткових витратах тощо. Разом з тим, сімейним законодавством встановлені певні обмеження принципу свободи договору при укладенні договорів про сплату аліментів на дитину - умови договору не можуть обмежувати права та гарантії дитини, встановлені законом (ч. 2 ст. 189 Сімейного Кодексу України).

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено порушення, допущене державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л. В. при складанні вимоги від 26 січня 2021 року.

Так, рішенням Дніпровським районним судом м. Києва від 19 вересня 2018 року присуджено стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, при складанні вимоги від 26 січня 2021 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною самовільно змінила резолютивну частину рішення суду, а саме вказала, що «після погашення заборгованості проводити стягнення у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття», що суперечить законному рішенню суду.

Разом з тим, стосовно заявленої вимоги скаржника стосовно допущених порушень державним виконавцем Кенюк Л.В. при складанні Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам щодо боржника ОСОБА_2 , зокрема, перерахунок заборгованості здійснений без врахування наданої стягувачем довідки від 12.01.2021 року виданої АТ КБ «Приватбанк» з деталізованим описом кожної операції по зарахуванню грошових коштів на картковий рахунок стягувача, де чітко визначені всі зарахування з призначенням платежу: «аліменти» для підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів в сумі 49946,47 грн, слід зазначити наступне.

Перевіривши інформацію яка міститься в довідці від 12.01.2021 року виданої АТ КБ «Приватбанк» з деталізованим описом кожної операції по зарахуванню грошових коштів на картковий рахунок стягувача, де чітко визначені всі зарахування з призначенням платежу: «аліменти» для підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів в сумі 49946,47 грн та в копіях квитанцій наданих ОСОБА_2 із зазначенням: «призначення платежу-аліменти на дитину ОСОБА_3 », суд прийшов до висновку, що державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилою Василівною правомірно складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, від 11.01.2021 року, з урахуванням наданих боржником квитанцій про зарахування на банківський рахунок стягувача аліментів, оскільки в роздруківці наданої ПАТ КБ «Приват Банк» містяться інформація про поповнення картки стягувача боржником, при цьому не зазначено призначення платежу, яка співпадає з інформацією зазначеною в квитанціях наданих боржником.

Аналізуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що в частині заявлених вимог, а саме скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.01.2021 року слід відмовити.

Також, статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи обставини на які посилається заявник, а також той факт, що в наданих копіях матеріалів виконавчого провадження № 63796595 відсутні реальні докази повідомлення стягувача про перерахунок аліментів, однак заявником надано докази про отримання розрахунку заборгованості 26.01.2021 року, суд приходить до висновку про поновлення заявнику строку для звернення до суду з даною скаргою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмила Василівна на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1 , 2, 11, 19, 22, 25, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 260, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмила Василівна на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати вимогу державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни від 26.01.2021 року в рамках виконавчого провадження № 63796595.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмилу Василівну провести індексацію розміру аліментів, які присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я