Справа №461/8916/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі судового засідання Євтушенко В.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що в червні 2019 року він по трудовому договору влаштувався на роботу на посаду охоронця до ТзОВ «Стелс -1». Обов`язки по охороні до жовтня місяця 2020 року, він здійснював по об`єктам «ТЕКХОСТІНГ», що знаходиться у Львові, оскільки між вказаними підприємствами були укладені господарські договори по охороні приміщень. Зазначив, розмір його заробітної плати з лютого по квітень складав 8000 грн./міс., а за травень-липень - 9 000 грн./міс. Позивач вказує, що заробітна плата виплачувалась в неповному обсязі, а починаючи з травня місяця 2020 року почались затримки в виплатах по часу, і на початок жовтня невиплата заробітної плати склала більше трьох місяців. Також, в неповному обсязі оплачувалась робота в святкові і вихідні дні, за надурочний час, роботу в нічний час. Крім цього, не була виплачена компенсація за невикористану відпустку. Повідомляє, що він неодноразово звертався по питанням несвоєчасної виплати до менеджера з охорони ТзОВ "Стелс -1" ОСОБА_2 , однак останній повідомив, що позивач працював неофіційно і взагалі не має право на будь які виплати. 13 жовтня 2020 року він написав заяву на звільнення і про виплату заборгованості по заробітній платі. Відповідачем було перераховано на його рахунок частину коштів, однак виплати решти заборгованості станом на день подання позовної заяви не відбулось. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» невиплачену заробітну плату в розмірі 41401,92 грн.

Рух справи в суді.

30 жовтня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати, - задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» на користь ОСОБА_1 стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 24 537 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять сім гривень) 60 коп.

01 квітня 2021 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 26 квітня 2021 року була задоволена, скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року по цивільній справі №461/8916/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Позиція сторін по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про здійснення розгляду без його участі. Надав до суду відзив, в якому зазначив, що не погоджується з висновками суду щодо працевлаштування ОСОБА_1 на роботу на посаду охоронця до ТзОВ «Стелс-1» для охорони об`єкту «ТЕКХОСТІНГ», оскільки позивач жодного разу не був співробітником (охоронцем) ТОВ «Стелс-1», а останнє ніколи не мало жодних фінансово-господарських взаємовідносин з «ТЕКХОСТІНГ».

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що в червні 2019 року позивач влаштувався на роботу на посаду охоронця до ТзОВ «Стелс -1», для охорони об`єкту «ТЕКХОСТІНГ».

Згідно графіків виходів на роботу, ОСОБА_1 , працював менеджером з питань охорони.

Згідно доданої до матеріалів справи заяви від 13 жовтня 2020 року, позивач просив керівника ТзОВ «Стелс-1» його звільнити з займаної посади.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що вони працювали разом з позивачем в ТзОВ «Стелс -1» охоронцями з лютого по жовтень 2020 року. Зазначив, що ними були зібрані документи для працевлаштування, пройдені медичний огляд, отримані сертифікати з психоневрологічного диспансеру та про відсутність судимості, які були передані менеджеру ОСОБА_4 . Після чого ними були підписані цивільно-правові угоди, які були направлені до головного офісу у м.Київ, а другий екземпляр їм не був виданий. У їх трудову функцію входила охорона об`єкта офісу «Текхостінгу». Для цього вони повністю були забезпечені формою з нашивками фірми тзов «Стел 1». Графік роботи був встановлений наступним чином доба роботи, дві вихідних. Заробітну плату вони отримували на банківську карту від імені фізичної особи щомісячно, без зазначення виду платежу, поки не почалися затримки її виплати. При цьому, при відкритті рахунку у банку ними було зазначено, що вони працюють у відповідача. Повідомив, що заробітна плата складала в місяць 9 000 грн після березня 2020 року, яка включала оплату і за роботу вночі, і за роботу у святкові та вихідні дні.

Згідно ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч.5ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 29 КЗпП України встановлено, що до обов`язків власника виходить визначити працівнику робоче місце та забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Зі змісту статті 94 КЗпП України вбачається , що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Положення цієї статті КЗпП України кореспондують частині першій статті 1 Закону про оплату праці.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи вищенаведене, суд, перевіривши розрахунок суми позову, прийшов до переконання про часткове задоволення позову. Так, пояснення позивача повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_3 , що підписання трудового договору відбулося у формі цивільно-правової угоди, про забезпечення форменним одягом, систематичного виконання трудових обов`язків по охороні офісу підприємства «Текхостінгу» у місті Львові, частковим перерахуванням за це грошових коштів працівникам на банківські карткові рахунки. Відтак, з урахуванням вищевикладеного з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по основній заробітній платі за серпень вересень 2020 року у сумі 18000 гривень (9000 грн в місяць х 2). Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного відповідачем суду надано не було. В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відтак, суд приходить до переконання, що з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» на користь Державного бюджету України слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. (з розрахунком станом на день подання позовної заяви 28 жовтня 2020 року).

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати, - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 18000( Вісімнадцять тисяч) грн.

Суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9 000 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» на користь Державного бюджету України витрати на судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова