Справа № 288/1115/21
Провадження № 2-о/288/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань - Костюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , заінтересована особа: Попільнянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) як законний представник неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що вона ОСОБА_1 з 2004 по 2011 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . За час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 17 червня 2011 року шлюб між ними розірвано.

На даний час вони з сином проживають в селі Паволоч Попільнянського району Житомирської області та перебувають на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської РДА Попільнянський відділ № 4 як внутрішньо переміщені особи.

В травні 2021 року вона дізналася, що в місті Макіївка Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її колишній чоловік та батько їхнього сина ОСОБА_3 .

Документом який підтверджує факт смерті мого колишнього чоловіка - ОСОБА_3 є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 14 серпня 2020 року так званими «Міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» (органом, який незаконно здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території Донецької області).

В червні 2021 року заявник звернулася до Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та подала вказане вище свідоцтво для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 . Їй було відмовлено у проведенні реєстрації смерті її колишнього чоловіка та усно роз`яснено, що наданий нею документ (свідоцтво про смерть) не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути підставою для державної реєстрації смерті.

Таким чином провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий органами РАЦС для проведення реєстрації смерті у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення даного юридичного факту, її синові необхідне для державної реєстрації смерті батька та оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

В зв`язку з тим, що не існує іншої можливості встановити факт смерті ОСОБА_3 , а чинним законодавством України не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому вона в інтересах свого неповнолітнього сина змушена звернутися до суду з даною заявою.

Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 35 років на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка, Донецької області.

В судове засідання заявник не з`явилась в заяві просила розгляд проводити без її участі.

Представник заінтересованої особи: Попільнянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судовому засіданні не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з заочного рішення Центрально - Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 17 червня 2011 року, вирішено розірвати шлюб імж ОСОБА_1 , 1978 року народження (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , 1985 року народження, зареєстрований 30 червня 2004 року Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 540.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 789, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1817-77 від 10 липня 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Находка Приморського краю, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14 серпня 2020 року так званими «Міський відділ РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької Народної Республіки», ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті місто Макіївка, Центрально - Міський район, про що складений актовий запис про смерть № 1348.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово купованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затверджених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, місто Макіївка Донецької області відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Кабінетом Міністрів України 07 листопада 2014 року була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 4 вищевказаного Закону України, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина; правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно частини 4 статті 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до Закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Згідно розділу 1 абзацу 2 пункту 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, із змінами від 18.10.2019 року, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Заявник є колишньою дружиною померлого, проживає в с. Паволоч, Попільнянського району Житомирської області та має намір зареєструвати смерть свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Макіївка, помер ОСОБА_3 та його там було поховано. Встановлення даного юридичного факту, її синові необхідне для державної реєстрації смерті батька та оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п. 93 Рішення Європейського Суду у справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року зазначено, що не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; статтею 49 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 293-294, 315-319, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , заінтересована особа: Попільнянського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 35 років на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко