Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/957/21
Провадження № 2/209/753/21
"23" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
при секретарі Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій також зареєстрований попередній співмешканець - відповідач ОСОБА_2 .. Однак, відповідач у період з 2005 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проте добровільно знятися з реєстрації із спірної квартирі відмовляється. З урахуванням викладеного, з 2005 року відповідач не сплачує комунальні послуги, не цікавиться квартирою за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Отже, на теперішній час, факт реєстрації відповідача у квартирі в АДРЕСА_2 , порушує права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки вона несе додаткові витрати по утриманню майна та не може вільно розпоряджатися своїм майном та оформити пільги на комунальні послуги. На момент пред`явлення позову минуло більше 16 ( шістнадцяти) років, як відповідач постійно не проживає за місцем реєстрації в квартирі по АДРЕСА_3 . Інших домовленостей між відповідачем і позивачем не відбувалось.
Процесуальні дії у справі.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2021року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.26)
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
23 червня 2021 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за відсутністю їх представника.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 27.05.2005 року ОСОБА_1 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 1/1 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).
Відповідно до довідки про склад сім`ї №001083658 від 02.04.2021 року виданої ТОВ « Абонент ХХІ» ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно акту про не проживання № 96 виданого КП КМР « Добробут» від 30.03.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 2005 року.(а.с.7)
Місце знаходження відповідача на даний час позивачу не відомо.
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.71,72,116,156, ЖК УРСР;ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.
Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.
У зв`язку з чим, суд вважає за можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Повний текст рішення складений 23.06.2021 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська О.О. Лобарчук