Справа №295/7291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

секретаря Трикиши Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсаря Валентина Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону на нерухоме майно та запису про іпотеку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом про визнання припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 , що виникла на підставі Договору іпотеки №271 від 26.12.2006 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_1 . Окрім того, просила скасувати запис про заборону та іпотеку на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 26 грудня 2006 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, (правонаступник ПАТ «Західінкомбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №261206/2203-271, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 400 000,00 грн. зі сплатою 20% річних строком до 26 грудня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_1 в той же день було укладено Договір іпотеки №271, за умовами якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 74,0 кв. м., житлова площа - 37,4 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2005 року, виданого виконкомом Житомирської міської ради.

27.12.2006 року на підставі Договору іпотеки приватним нотаріусом Житомирського міською нотаріального округу Слюсар В. В. були внесені запис про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 4302477) та запис про іпотеку до Державного реєстру іпотеки (реєстраційний номер обтяження: 4302649).

Свої зобов`язання по кредитному договору ОСОБА_2 виконав - заборгованість позичальника перед КБ «Західінкомбанк» ТзОВ була погашена в повному обсязі, що підтверджується роздруківкою з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

03 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб- підпрнемців та громадських формувань було внесено запис 7005236 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «ЗАХІДІНКОМБАНК» як юридичної особи без правонаступників.

З часу припинення юридичної особи кредитора та з часу припинення зобов`язання забезпеченого іпотекою заборону на відчуження майна, переданого в іпотеку банку не знято, у зв`язку з чим, позивач, як власник майна та іпотекодавець, звернулась до нотаріуса з заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки та виключення записів про обтяження майна з Державного реєстру. Однак на момент звернення до суду записи про обтяження належного позивачу майна, яке було предметом Договору іпотеки, з Державного реєстру не виключені, у зв`язку з чим просила, суд визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 , що виникла на підставі Договору іпотеки №271 від 26.12.2006 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_1 та скасувати запис про заборону та іпотеку на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 14 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав суду відзив, згідно з яким не погоджується з позовними вимогами, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки нотаріус не є належним відповідачем по справі.

Залучені до участі у справі треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України, скористався правом надання пояснень у справі.

Представник Національного Банку України надіслав на адресу суду свої пояснення, в яких просив врахувати їх при розгляді справи та здійснити розгляд без його участі. В поясненні виклав позицію Верховного Суду, зокрема, висловлену в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №910/23087/16 та від 13.03.2018 у справі №910/8698/17, суд зазначив, що факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору застави.

При цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного, не повинні припиняти дію тих зобов`язань, які забезпечують основне, яке залишилось невиконаним (Постанова ВСУ від 01 березня 2017 року у справі № 6-130цс17).

Також зазначив, що перш, ніж визнавати іпотекою припиненою, потрібно з`ясувати чи позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надіслав на адресу суду свої пояснення, в яких просив врахувати їх при розгляді справи. В поясненні вказав, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні відомості щодо Кредитного договору №№261206/2203-271, укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_2 від 26 грудня 2006 року та Договору іпотеки №271 від 26.12.2006 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про, час, місце, розгляд справи був належним чином повідомлений.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про, час, місце, розгляд справи були належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також і припинення правовідношення.

Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №261206/2203-271. /а.с. 8/.

Відповідно до п. 1.1. предметом кредитного договору є довгостроковий споживчий кредит у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 400 000,00 грн., на умовах, визначених кредитним договором, зі сплатою 20% річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Договором, 26 грудня 2006 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_1 за умовами якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 74,0 кв. м., житлова площа - 37,4 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2005 року, виданого виконкомом Житомирської міської ради.

27.12.2006 року на підставі Договору іпотеки приватним нотаріусом Житомирського міською нотаріального округу Слюсар В. В. були внесені запис про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 4302477) та запис про іпотеку до Державного реєстру іпотеки (реєстраційний номер обтяження: 4302649) /а.с. 9-11/.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит Національний Банк України від 05.06.2020 року надав інформацію, що кредитна справа ПФ «Наутілус» в описах архівних справ ПАТ «Західінкомбанк» не значиться та на архівне зберігання до Національного Банку України ліквідатором ПАТ «Західінкомбанк» не передавалися /а.с. 17/.

Окрім того, позивачем до справи додано роздруківку зі сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відносно ОСОБА_2 , з якої вбачається, що відносно останнього відсутні записи щодо виконавчих проваджень /а.с. 16/.

Частиною 1 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до відзиву відповідача - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсаря В. В. в якому останній зазначає, що обставини, на які ОСОБА_1 посилається у своїй позовній заяві, не є підставою для зняття заборони на предмет іпотеки. Ліквідація банку за законом не є підставою для зняття заборони на предмет іпотеки. Крім того, зазначає, що позивачем не надано жодного доказу виплати отриманого кредиту /а.с. 28-39/.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що слідує із ст.610 ЦК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 612 ЦК України випливає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку"- це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

При цьому, основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом ст. 17 цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним.

Так, із вищевикладеного вбачається, що боржником ОСОБА_2 та його поручителем, в даному випадку позивачем ОСОБА_1 не виконані зобов`язання за кредитним договором №261206/2203-271 від 26 грудня 2006 року, про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів про це.

У п. 8.1. Договору іпотеки сторони погодили, що даний договір діє з моменту нотаріального посвідчення до повного виконання майновим поручителем іпотекою держателем (позичальником) зобов`язань за даним, кредитним договором та додатковими до них договорами.

Отже, враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені вище фактичні обставини у справі, зокрема, не припинення зобов`язань ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_1 перед ПАТ «Західінкомбанк» за кредитним договором №261206/2203-271 від 26 грудня 2006 року, суд вважає, що похідне зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором у позивача ОСОБА_1 перед ПАТ «Західінкомбанк» також не припинилось.

Безпідставними є посилання позивача на те, що відносно ОСОБА_2 відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень. Однак, дана інформація, не відповідає дійсності, оскільки судом було здійснено перевірку зазначеного сайту відносно ОСОБА_2 та встановлена наявність значної кількості виконавчих проваджень відкритих щодо останнього, як боржника.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту припинення правовідносин між сторонами за кредитним договором, яке є основним зобов`язанням, а отже позовні вимоги про визнання договору іпотеки припиненою, скасування запису про заборону на нерухоме майно та запису про іпотеку - не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 546, 575, 598, 610, 612, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 89, 263-264, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсаря Валентина Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону на нерухоме майно та запису про іпотеку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слюсар Валентин Володимирович (юридична адреса: м. Житомир, вул. Перемоги, 19/2).

Третя особа:

- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17)

- Національний Банк України (юридична адреса: м. Київ, вул. Інституцька, 9)

Суддя Н. Ф. Слюсарчук