Справа № 333/218/21
Провадження № 4-с/333/16/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді: Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

представника стягувача (позивача) ОСОБА_1 адвоката Артеменка Є.А., державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кабаченко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, скаргу представника стягувача (позивача) ОСОБА_1 адвоката Артеменка Євгена Анатолійовича, заінтересована особа: державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красних Олександр Дмитрович (м. Дніпро) на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2021 року представник стягувача (позивача) ОСОБА_1 адвокат Артеменко Є.А звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з 21.11.2018 року перебувало виконавче провадження № 57753861 на підставі виконавчого листа № 333/4947/16-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 18.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160 808 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 701 грн. 51 коп. 23.12.2020 року адвокатом Артеменко Є.А. на адресу Комунарського ВДВС було подано адвокатський запит з метою отримання інформації щодо стану виконавчого провадження № 57753861, а також у разі прийняття рішень щодо закриття виконавчого провадження просив надати копію відповідної постанови та надати інформацію щодо наявності в Комунарському ВДВС оригіналу виконавчого провадження. 15.01.2021 року на поштову адресу адвоката надійшла сканкопія відповіді, з якої окрім іншого вбачається, що 04.09.2020 року державним виконавцем Красних О.Д. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим листом стягувачу направлено лише 25.11.2020 року за вих. № 61769 806). З офіційної інтернет сторінки Укрпошти, шляхом трекінгу відправлення виявляється, що поштове відправлення було повернуто у зв`язку з неврученням та отримано відправником 30.12.2020 року. Таким чином, про існування оскаржуваної постанови сторона стягувача дізналась лише з отриманої відповіді на адвокатський запит.

На підставі вищевикладеного, скаржник просить суд визнати дії старшого державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. в межах виконавчого провадження № 57753861 щодо винесення постанови від 04.09.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. від 04.09.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов`язати Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити виконавче провадження № 57753861 на підставі виконавчого листа № 333/4947/16-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 18.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160 808 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 701 грн. 51 коп.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Артеменко Є.А. скаргу підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, просив суд її задовольнити.

У судовому засіданні державний виконавець Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кабаченко Ю.Ю. з вимогами викладеними у скарзі не погодилася, надала суду відзив, в якому вважає скаргу необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню з наступного.

На виконанні у відділі ВДВС перебувало виконавче провадження № 57753861 з примусового виконання виконавчого листа № 333/4947/16-ц, виданого 21.03.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу 162 509 грн. 51 коп. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 21.11.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Конверти з постановою про відкриття виконавчого провадження, направлені боржнику та стягувану, повернулися на адресу відділу.

Державним виконавцем були направлені запити від 21.11.2018 року до АІС Автомобіль, ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області відповідно до відповіді за боржником не зареєстровано техніки, ГУ Держпраці у Запорізькій області відповідно до відповіді технологічні транспортні засоби не зареєстровані. 28.11.2018 року державним виконавцем було направлено виклик боржнику, щодо явки до відділу. На адресу відділу повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до відповідей УПФУ та ДФС від 21.11.2018 року боржник ОСОБА_2 не працює, на обліку в органах УПФУ не перебуває, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має. 21.11.2018 року державним виконавцем було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відповідно до відповіді боржник ОСОБА_2 паспорту для виїзду за кордон України не має. 21.11.2018 року державним виконавцем було направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо отримання відомостей про місце реєстрації боржника ОСОБА_2 . Відповідно до відповіді боржник з 24.12.2014 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 06.12.2018 року державним виконавцем було направлено запит до Запорізького міського БТІ, для отримання доступу до справи стосовно квартири АДРЕСА_2 . 10.12.2018 року державним виконавцем було направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо отримання відомостей про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . 10.12.2018 року державним виконавцем було направлено виклик боржнику щодо явки до відділу. 03.01.2019 року державним виконавцем було направлено виклик боржнику щодо явки до відділу. 03.01.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Перевірити майновий стан не було можливості, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Боржнику залишено виклик. 24.04.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Перевірити майновий стан не було можливості, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. 03.05.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. 21.05.2019 року державним виконавцем було направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя подання про надання дозволу на примусове входження до помешкання боржника. 30.05.2019 року на адресу відділу ДВС надійшла ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2019 року про відмову у задоволенні подання про надання дозволу на примусове входження до помешкання боржника. 13.06.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Фермерського господарства «Ювента». 13.06.2019 року на адресу відділу ДВС надійшла заява від представника стягувачу Бояр М.К. щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Представник ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відмітка на заяві. 03.07.2019 року на адресу відділу ДВС надійшла заява від стягувача про передачу майна боржника на реалізацію. 06.08.2019 року на адресу відділу ДВС надійшла заява від стягувача про звернення стягнення на майно боржника. 27.08.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Перевірити майновий стан не було можливості, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Боржнику залишено виклик. Опитати сусідів не вдалося, оскільки двері квартир ніхто не відчиняв. 18.09.2019 року державним виконавцем було направлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано. Відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2019 року державному виконавцю було відмовлено у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано. 04.09.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з відповіддю у боржника відсутнє рухоме майно. Боржник офіційно не працює, пенсію не отримує. Щодо відповіді ДФС за боржником не зареєстровано розрахункових рахунків. Перевірити майновий стан боржника за місцем перебування, що вказане у виконавчому документі, не вдалось. На виклик боржник до відділу не з`явився з невідомих причин. Здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку боржника виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (нова редакція) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. В постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено строк для повторно пред`явлення до виконання в органи державної виконавчої служби до 04.09.2023 року.

Крім того, у відзиві зазначено, що 04.09.2020 року державним виконавцем Красних О.Д. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанову було направлено стягувачу ОСОБА_1 за адресою зазначеною в матеріалах виконавчого провадження № 57753861 за вих. № 61769 разом з оригіналом виконавчого документа, рекомендованим листом. Відповідно до реєстру поштових відправлень від 25.11.2020 року, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу було направлено 25.11.2020 року за вих. № 61769 806). У зв`язку з недостатньою кількістю знаків поштової плати, лист було направлено не вчасно, проте стягувач ОСОБА_1 не отримав листа не з вини Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Державний виконавець вважає, що скаржником ОСОБА_1 в особі його законного представника адвоката Артеменка А.Є. не надано жодного доказу, який би підтверджував поважні причини не отримання скаржником ОСОБА_1 листа з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа.

Суд, вислухавши представника скаржника, державного виконавця, розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов?язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з п. 1 Постанови пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі Постанова), відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аванс у подвійному розмірі за договором про наміри щодо купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року в сумі 102 396 грн., пеню в сумі 102 600 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 167 грн., усього 207 163 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 158 742 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 1 669 грн., усього 160 411 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09.03.2017 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 160 808 грн. та судовий збір у розмірі 1 701 грн. 51 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 951 грн. 46 коп.

21.03.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 333/4947/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160 808 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 701 грн. 51 коп., строк пред`явлення до виконання до 09.03.2020 року.

21.11.2018 року постановою старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Ружанською М.М. за заявою стягувача від 20.11.2018 року (вх. № 15569-12-163-33 від 21.11.2018 року) про примусове виконання виконавчого листа № 333/4947/16-ц, відкрито виконавче провадження ВП № 57753861.

04.09.2020 року постановою старшого державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, всі дії, які державний виконавець зазначив у відзиві, були виконані саме державним виконавцем Ружанською М.М., однак після прийняття до свого провадження виконавчого провадження державним виконавцем Красних О.Д. не було здійснено жодної дії на примусове виконання виконавчого листа № 333/4947/16-ц виданий 21.03.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у зв`язку з чим здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зокрема, виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, державний виконавець не надав належних доказів про хід виконавчого провадження щодо виконання рішення суду.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що повернення виконавчого документа державним виконавцем допускається, якщо ним у повному обсязі вжито всіх заходів з примусового виконання рішення.

Однак, як вбачається, з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем Красних О.Д. не вчинено жодної дії щодо примусового виконання рішення суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Проте, державний виконавець в повній мірі не використав своїх повноважень, не вжив жодних заходів щодо виконання рішення суду, а лише у вказаній постанові зазначив, що у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника, місце проживання, перебування боржника фізичної особи.

При цьому в силу статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення факту вжиття заходів щодо примусового виконання рішення покладається саме на державного виконавця.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами є системною проблемою України, яка констатована у декількох рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

ЄСПЛ в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

З урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення, оскаржувану постанову винесено передчасно, отриманої виконавцем інформації не достатньо для однозначного висновку про повернення виконавчого документу стягувачу. Таким чином є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови, оскільки така порушує права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутого з нього за судовим рішенням коштів та судового збору.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що повернення виконавчого документу з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не відповідає вимогам закону, тому постанову державного виконавця від 04.09.2020 року необхідно скасувати та визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних О.Д. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника стягувача (позивача) ОСОБА_1 адвоката Артеменка Євгена Анатолійовича, заінтересована особа: державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Красних Олександр Дмитрович (м. Дніпро) на дії/бездіяльність органу примусового виконання задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних Олександра Дмитровича про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.09.2020 року у виконавчому провадженні № 57753861 при примусовому виконанні виконавчого листа № 333/4947/16-ц від 21.03.2017 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Красних Олександра Дмитровича від 04.09.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) поновити виконавче провадження № 333/4947/16-ц на підставі виконавчого листа № 333/4947/16-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 18.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160 808 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 701 грн. 51 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.02.2021 року.

Суддя В.Б. Кулик