Справа № 148/2013/20
Провадження №2/148/169/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2021 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шура-Копіївської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна частка (пай) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Рішенням Томашпільського районнного суду Вінницької області від 14.07.2020 позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, коли позивач звернулася до нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та була передана у колективну власність СВАТ "Дружба" с. Шура-Копіївська і складається з ріллі, площею 1,2100 га. та земель під багаторічними насадженнями (сад) площею 0,8500 га., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.03.2021 замінено у справі неналежного відповідача - Шура-Копіївську сільську раду Тульчинського району Вінницької області на належного відповідача - Тульчинську міську раду.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Суд розцінює таку заяву представника відповідача як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Вилянської сільської ради Томашпільського райоу Вінницької області (а.с. 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 7) та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 8), судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії повідомлень Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 9-10), відповідно до державного реєстру станом на 01.01.2013, реєстру архівних примірників державних актів, книг записів про державну реєстрацію фізичних та юридичних осіб, у відділі є архівний примірник державного акту на право колективної власності на землю виданий радгоспу "Дружба" с. Шура-Копіївська (СВАТ "Дружба"), серії ВН000049 від 17.04.1996. Середній розмір паю та вартість на момент розпаювання радгоспу "Дружба" с. Шура-Копіївська (СВАТ "Дружба") становить 1,2100 га. рілля, вартістю 4577,79 грн., 0,8500 га. сад, вартістю 4979,90 грн.

Відповідно до копії повідомлення Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 11), згідно державного реєстру станом на 01.01.2013, реєстру архівних примірників державних актів, книг записів про державну реєстрацію фізичних та юридичних осіб, у відділі відсутній державний акт на ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення (пай). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо паювань земель, переданих у спільну часткову власність членам СВАТ "Дружба" с. Шура-Копіївська на території Шура-Копіївської сільської ради, списків які містяться у даній документації працівників та пенсіонерів СВАТ "Дружба", ОСОБА_2 присутня у даних списках за порядковим номером 156.

Згідно довідки ПАТ "Дружба-ВМ" № 23 від 17.02.2020 (а.с. 12) ОСОБА_2 , яка померла у 2012 році, має право на земельну частку (пай) у розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах. Державні акти не отримувала.

Наявність спадкодавця ОСОБА_2 у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) підтверджується також копією довідки Шура-Копіївської сільської ради (а.с. 13), копією списків осіб, яким передаються у власність земельні ділянки на орних землях з виготовленням державних актів, що містяться в додатку до розпорядження голови Тульчинської райдержаадміністрації (а.с. 14), копією списків осіб, яким передаються у власність земельні ділянки під багаторічними насадженнями з виготовленням державних актів, що містяться в додатку до розпорядження голови Тульчинської райдержадміністрації (а.с. 15), копією протоколу розподілу земельних часток (паїв) між громадянами, які мають право на земельну частку (пай) СВАТ "Дружба" (а.с. 16).

В матеріалах справи присутня також копія державного акту на право постійного користування землею серії ВН 000049 радгоспу "Дружба" с. Шура-Копіївська у ромірі 22011 га. (а.с. 17-18) та копія сертифікату акцій № 513 від 25.03.1997 про належність АТ "Дружба" простих іменних акцій в кількості 4358 шт.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. від 18.09.2021 (а.с. 22), яка виконувала обов`язки нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що була передана у колективну власність СВАТ "Дружба" с. Шура-Копіївська після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , за відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Згідно копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1 . Заяв інших спадкоємців про прийняття спадщини спадкова справа не містить.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогоспродарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Також, відповідно роз`яснень пленуму ВСУ ( пункт 11) постанови від 30.05.2008 № 7 "Про судову праактику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай) , але за життя не одержав сертифікат на право на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 16.04.2004 № 16 "Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Як встановлено в судовому засіданні, мати позивача ОСОБА_2 була включена до списків паювання земель СВАТ "Дружба" та мала право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах, хоч і не отримала державного акта.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , а тому, відповідно, має право на спадкування земельної частки (паю) після смерті останньої.

Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи, характер спору, що виник між сторонами, суд не знаходить розумних підстав для стягнення з відповідача судових витрат з оплати судового збору.

Керуючись п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, п. 1, 2 Указу Президента Укравїни №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 1216, 1218, 1220, 1261 ЦК України, ст. 76-81, 141, ч. 3 ст. 200, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах, яка складається з ріллі площею 1,2100 га, та земель під багаторічними насадженнями (сад) площею 0,8500 га., що розташована на території Тульчинської міської ради (раніше Шура-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області) та була передана у колективну власність СВАТ "Дружба" с. Шура-Копіївська Тульчинського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: