РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 558/191/20

Провадження № 22-ц/4815/160/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач - до ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року (ухвалене у складі судді Феха Т.С.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 липня 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між банком та ОСОБА_1 27 липня 2010 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого їй надано кредит в розмірі 500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду». У подальшому згідно п. 2.1.1.2.3. Договору розмір кредитного ліміту було збільшено до 6900,00 гривень. Нарахування відсотків здійснюється згідно п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач порушила умови кредитного договору № б/н від 27 липня 2010 року щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 12 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 27 545,92 гривень, що складається з: 15 044,68 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 5 671,20 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5 042,14 гривень нарахованої пені, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 1 287,90 гривень штрафу (процентна складова).

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 липня 2010 року у розмірі 27 545,92 гривень та понесені судові витрати.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, що підтверджували б надання відповідачеві кредиту, у тому числі, час та підстави надання кредитних коштів, докази про підстави нарахування відсотків (їх розміру), пені та штрафу.

Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило рішення суду в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.07.2010 року.

Відповідач під час отримання кредитної картки 27.07.2010 року особисто підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", в якій зазначені усі істотні умови договору. Факт підписання довідки відповідачем у встановленому порядку не спростовано, жодних судових експертиз, які б підтвердили, що наявний на довідці підпис належить не їй, а іншій особі, не проводилося.

Наголошує, що довідка про умови кредитування, що містить підпис відповідачки, стосується саме укладеного договору № б/н від 27.07.2010 року.

Суд безпідставно відхилив вказану довідку, яка підтверджує факт належного повідомлення відповідача про умови кредитування, у тому числі щодо базової процентної ставки за користування кредитом та неустойки, а також звільнив відповідача від частини обов`язків за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

Вважає доведеним факт укладання між банком та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом попередньої інстанції правильно взято за основу висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц правову позицію щодо подібних спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 27 липня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку - www.privatbank.ua.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 27 липня 2010 року відповідач свої зобов`язання не виконала та станом на 12 березня 2020 року мала заборгованість за кредитним договором, яку визначено у загальному розмірі 27 545,92 гривень, з яких: 15 044,68 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 5 671,20 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5 042,14 гривень нарахованої пені, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частка), 1287,90 гривень штрафу (процентна складова).

На підтвердження погодження умов договору АТ КБ "Приватбанк" надано до матеріалів позовної заяви копію підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, довідки про умови кредитування кредитки "Універсальна", довідку про встановлення кредитного ліміту по картці, який з 25 грудня 2014 року складає 6900 грн., довідку про видачу ОСОБА_1 кредитних карток, термін дії останньої - 04/22, виписку про рух коштів по ній, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також розрахунки заборгованості.

Згідно з ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як правильно зазначено місцевим судом, підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг банку не має.

З огляду на їхній мінливий характер, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, ці умови не можна вважати складовою кредитного договору,

Проте анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, окрім особистих даних останньої, не містить жодних даних щодо умов кредитування.

Роздруківка ж із сайту банку не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 липня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 квітня 2020 року), тобто останній міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інше не відповідало б принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливило покладання на слабшу сторону невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Проте, колегія апеляційного суду не може погодитись з твердженнями суду першої інстанції про недоведеність надання банком відповідачу кредиту.

Про наявність між сторонами кредитних правовідносин свідчить анкета-заява ОСОБА_1 , підписана останньою довідка про умови кредитування кредитки "Універсальна", довідка про встановлення кредитного ліміту по кредитній картці, який з 25 грудня 2014 року складає 6900 грн., довідка про видачу кредитних карток, термін дії останньої - 04/22, а також виписка про рух коштів по картці, яка свідчить про активне її використання відповідачем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку ,коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Між тим, будь-яких доказів на обґрунтоване підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач, в т.ч. і щодо відсутності вини не надав, матеріали справи не містять.

Разом з цим, позивач просить стягнути, зокрема, 15 044,68 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

З системного аналізу положень Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та ч. 1 ст. 1054 ЦК України видно, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, фактично, зокрема, є й завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить і плата за користування кредитом, а не, власне, лише надані позичальнику в користування кошти.

Тому, приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що у спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника, а факт порушення прав кредитора є очевидним, відтак вважає за необхідне стягнути на користь останнього з відповідача заборгованість за тілом кредиту визначену у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 6900 гривень, як отримані нею та у добровільному порядку не повернутими.

Заявлені до стягнення відсотки, які нараховані позивачем згідно ст. 625 ЦК України, не підлягають до задоволення, оскільки термін дії кредитної картки ще не закінчився, а відповідно строк виконання зобов`язання ще не настав.

Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення пені, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання правомірність стягнення з позивача 500,00 грн. штрафу (фіксована частка), 1287,90 грн. штрафу (процентна складова) та відсутність підстав для задоволення позову про стягнення пені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції та її прегляд апеляційним судом покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6900 грн. та 500,00 грн. штрафу (фіксована частка), 1287,90 грн. штрафу (процентна складова).

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 651,62 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 977,43 судового зробу за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.