Справа № 171/377/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Семенової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, стягнення безпідставно набутих коштів, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за оренду квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Лантуха О.О. звернулася до суду із позовною заявою про стягнення боргу за договором позики та стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 23 000 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 29 липня 2019 року, позивач ОСОБА_3 позичила ОСОБА_4 23 000 гривень (двадцять три тисячі гривень), що підтверджується розпискою від 29.07.2019 року. Відповідно до вказаної вище розписки відповідач зобов`язалась повернути до 31 грудня 2019 року суму коштів яку отримала 29.07.2019 року, однак своє зобов`язання не виконала, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів позивач зазначає, що між сторонами по справі було укладено усну угоду купівлі-продажу належного ОСОБА_4 нерухомого майна, вартість якого була визначена за домовленістю сторін. На виконання такої угоди ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 63 000 гривень, 40 000 з яких було повернуто ОСОБА_3 відповідачем після того як остання відмовилась укласти угоду купівлі-продажу нерухомого майна в письмовій формі з нотаріальним посвідченням. 23 000 не були повернуті ОСОБА_3 . Вказані кошти позивач вважає такими що без належної правової підстави набуті ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_4 , заборгованість згідно договору позики в сумі 23 000 грн. 00 коп, проценти від суми позики в розмірі 96 грн. 41 коп., суму безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 23 000 грн. 00 коп. Стягнути судові витрати по справі.

17.04.2020 року відповідачем ОСОБА_4 через свого представника адвоката Кудлюк О.І було подано зустрічний позов згідно якого вказує, 17.11.2017 р. отримала у спадщину квартиру після смерті свого батька ОСОБА_5 , яку вирішила продати відповідачу за зустрічним позовом (позивачу за первинним позовом), про що було укладено усну домовленість. 08.12.2017 р. ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаному будинку зі згоди ОСОБА_4 , з метою отримання належних їй соціальних виплат та тимчасового проживання, як квартиронаймача.

На виконання укладеної усно угоди купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_3 , до квітня місяця 2019 р. передала позивачу за зустрічним позовом 63 000 гривень, після чого відмовилась від купівлі квартири і стала вимагати повернення всієї суми оплати, що вона внесла. Проживши фактично 21 місяць в якості квартиронаймача, ОСОБА_3 жодного разу не сплачувала орендну плату. Таким чином позбавила ОСОБА_4 можливості продати квартиру іншим покупцям. ОСОБА_4 вказує що віддала ОСОБА_3 всі грошові кошти у розмірі 63 000 грн., однак на той момент розписку на суму 23 000 грн., позивач за первісним позовом не повернула, але саме в цій розписці ОСОБА_6 зазначила, що претензій до ОСОБА_4 не має. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , відмовилась від подальших виплат за нерухоме майно, що на думку позивача за зустрічним позовом є підставою для стягнення з позивача за первинним позовом орендної плати рахованої на підставі даних з сайту OLX (про оренду аналогічного майна в м. Апостолове) за весь період проживання (21 місяць) ОСОБА_3 в її квартирі. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь орендну плату в сумі 31500 грн. та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Лантух О.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кудлюк О.І. в судовому засіданні заявлені позовні за зустрічним позовом підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві, в задоволенні позовної заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_4 просив відмовити в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 29.07.2019 р. ОСОБА_4 зобов`язується виплатити ОСОБА_3 23 000 грн. в строк до 31.12.2019 р. (а.с. 8, 38)

Відповідно до розписки від 29.07.2019 р. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 40 000 грн., претензій не має. (а.с. 23).

Довідкою про реєстрації місця проживання особи від 07.04.2020 р. № 425 підтверджується той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , в період з 08.12.2017 року по 29.07.2019 року (а.с. 24)

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики та стягнення безпідставно набутих коштів, які заявлені в первинному позові суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно досліджених судом розписок та пояснень сторін, які не оскаржують даний факт, вбачається що позивач за первинним позовом передала відповідачу 63000 грн., як оплату за придбання нерухомого майна про що було укладено усну угоду.

Вказана угода була розірвана сторонами по справі в результаті чого ОСОБА_4 повернула ОСОБА_3 40 000 грн.

Іншу частину сплачених ОСОБА_3 коштів ОСОБА_4 зобов`язалась повернути до 31 грудня 2019 року, про що і було складено відповідну розписку.

Вказана розписка як документ не містить умови отримання позичальником боргу, з зобов`язанням повернути саме борг та не підтверджує наявність боргового зобов`язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 саме за договором позики.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд приходить до висновку що між сторонами не було укладено саме договір позики, тому позовна вимога в первинному позові про стягнення боргу з договором позики не може бути задоволена.

Викладене узгоджується з Постановою ВС від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц)

В зв`язку з викладеним не підлягає задоволенню і вимога про стягнення процентів за користування позикою в сумі 96 грн. 41 коп., як похідна від вимоги про стягнення боргу за договором позики.

Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів суд виходить з такого.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц, в справі від 14.04.2020 року справа № 495/2442/16-ц

Відповідачем (за первинним позовом) на спростування правомірності набуття нею спірних коштів не було надано жодних належних та допустимих доказів, не було надано доказів укладення в належній (письмовій) формі та з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Водночас з досліджених раніше розписок вбачається що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 - 63000 грн. (за продаж квартири) та повернула лише 40 000 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що доказів правомірного набуття 23000 гривень отриманих ОСОБА_4 від ОСОБА_3 суду не надано, а тому вимога про їх повернення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення первинного позову підлягає частковому задоволенню і вимога про стягнення судових витрат (судового збору) з відповідача в сумі 840,80 грн.

Вирішуючи вимоги заявлені ОСОБА_4 зустрічному позові суд вважає що вони не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 626 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 810, 811 ЦК України зазначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини н які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас позивачем за зустрічним позовом не доведено належними доказами, що відповідач за зустрічним позовом укладала з нею письмовий договір оренди та має невиконані зобов`язання зі сплати орендної плати.

Враховуючи викладене вимога за зустрічним позовом про стягнення орендної плати та стягнення судових витрат, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись 12,13,81,259,263-265,268,315,319,352-354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 суму безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 840,80 грн. судових витрат по справі.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в іншій частині відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за квартиру відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2021 р.

Суддя: Семенова Н. М.