Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5180/20
Провадження № 2/711/669/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову вказує, що 26.06.2018 року на перехресті вулиць Благовісна та Смілянська в м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є ФГ «РОСТОК») під керуванням ОСОБА_3 та легкового автомобіля «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію Т/3 серії НОМЕР_3 , зазнав механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM 129394, в ПрАТ «СК «Провідна».

Також, вказує, що на місці ДТП, керуючись статтею 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було складено повідомлення про ДТП (європротокол).

Винним в дорожньо-транспортній пригоді, відповідно до вказаного європротоколу, визнано відповідача ОСОБА_3 .

Для з`ясування нанесеної позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди судовим експертом ОСОБА_4 було проведено автотоварознавче дослідження № 088/19 від 26.02.2019 року, відповідно до результатів якого вартість матеріальних збитків складає - 24133 грн. 61 коп.

Крім того, вказує що, керуючись ст. ст. 33 та 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з метою отримання страхового відшкодування, він направив на поштову адресу ПрАТ «СК «Провідна» всі документи, необхідні для отримання страхового відшкодування.

Після неодноразового ігнорування страховою компанією його (позивача) звернень, ним було направлено скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на що отримав листа з аргументованою відмовою у виплаті страхового відшкодування.

Після відмови страховою компанією у виплаті страхового відшкодування, він (позивач) звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовом до Фермерського господарства «РОСТОК», працівником якого був винуватець дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2020 року у справі №2/478/15/2020 було відмовлено в задоволенні позову до ФГ «РОСТОК та встановлено, що саме ОСОБА_3 має нести відповідальність за завдану йому (позивачу) шкоду.

Таким чином вважає, що до стягнення з відповідача ОСОБА_3 підлягає матеріальна шкода в розмірі 24 133 грн. 61 коп., сплачені ним за проведення автотоварознавчого дослідження витрати в розмірі 2 000 грн., а також понесені ним витрати на правову допомогу, надану ФОП « ОСОБА_5 », в сумі 1 500 грн.

Також, вказує, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої сими, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, згідно з його (позивача) розрахунками сума інфляційного збільшення боргу складає 2 757 грн. 36 коп. та три проценти річних від простроченої суми складають 1 434 грн., а всього 4 191 грн. 36 коп.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

А так як, в результаті ДТП, що сталась з вини відповідача, ним позивачем були понесенні фізичні та душевні страждання, які він зазнав у зв`язку зі знищенням та пошкодженням його майна, а саме автомобіля OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_2 , вважає за необхідне відшкодувати йому за рахунок відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

А тому, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 24 133 грн. 61 коп.; витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000 грн.; витрати за надання юридичних послуг в розмірі 1 500 грн.; три відсотки річних від простроченої суми та інфляційні збитки в сумі 4 191 грн. 36 коп.; моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а також судовий збір в розмірі 1 757 грн. 60 коп.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

08.10.2020 року представником позивача ОСОБА_1 - за довіреністю ОСОБА_5 подана до суду уточнена позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 , особі свого представника, вказує, що в позовній заяві було допущено описку та помилково вказано прізвище відповідача « ОСОБА_2 », тоді як необхідно було вказати « ОСОБА_2 », тому просить стягнути шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме із ОСОБА_3 . Також було подано і позовну заяву з урахуванням вказаних уточнень в частині прізвища відповідача.

23.11.2020 року відповідачем ОСОБА_3 поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. При цьому просить врахувати, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач, для підтвердження факту дорожньо-транспортної пригоди та участі в ній керованого ним (відповідачем) транспортного засобу «RENAULT DUSTER», надав суду копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. В даному повідомленні зазначаються обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також характер пошкоджень автомобіля позивача. В одній частині повідомлення зазначено, що автомобіль «OPEL VIVARO» отримав пошкодження заднього бамперу та лівих і правих задніх дверей, а в іншій частині повідомлення вказано, що пошкоджені задній бампер та задні лише ліві двері. Зазначена обставина та неточність має значення для правильного визначення суми матеріальної шкоди. Учасники дорожньо-транспортної пригоди не визнали в однаковій мірі характеру пошкоджень транспортного засобу «OPEL VIVARO», а інші докази, які вказували б на дійсні пошкодження, позивачем не надані.

Крім того, відповідач зазначає, що він не може в силу вимог ст. 1172 ЦК України нести відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час виконання ним трудових обов`язків, а таку матеріальну шкоду має відшкодувати його роботодавець. На той час він дійсно працював на Фермерському господарстві «Росток».

Також вказує, що позивачем було надано суду копію рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2020 року у справі № 478/617/19, з якого вбачається що позивач вже звертався з позовом про відшкодування шкоди до Фермерського господарства «Росток», як до роботодавця особи, яка заподіяла шкоду. Однак, в тій справі позивач знову ж таки його (відповідача) прізвище вказував не « ОСОБА_2 », а « ОСОБА_2 », тому цілком ймовірно, що по автоматизованим комп`ютерним системам Фермерського господарства «Росток» та органів Державної податкової служби його не було виявлено, як працівника вказаного господарства. До участі у зазначеній справі Казанківським районним судом Миколаївської області відповідач ОСОБА_3 не залучався та, відповідно, і не знав про хід її розгляду.

Відносно позову в частині відшкодування моральної шкоди, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та судових витрат, відповідач вказав наступне.

Стаття 1172 ЦК України не розділяє та не обмежує відповідальність роботодавця лише відшкодуванням майнової шкоди. Моральну шкоду, заподіяну працівником (за наявних доказів її заподіяння), також має відшкодовувати роботодавець відповідача.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 4 191 грн. 36 коп., то вважає, що положення ст. 625 ЦК України, якою передбачені подібні стягнення, до даного зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, застосовуватись не можуть.

Щодо понесених позивачем судових витрат, то, оскільки в даній справі ціна позову, зазначена позивачем на рівні 51 824 грн. 97 коп., є значно завищена, а відтак, і сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 536 грн. 80 коп. також є завищеним.

Відносно витрат позивача за юридичні послуги вказує, що останній не надав суду підтверджень, що вказані послуги йому надавались саме адвокатом. Таким чином, вимога позивача про стягнення на його користь судових витрат також не підлягає до задоволення.

Разом з тим, вказує, що позивач мав би звертатись за виплатою до страхової компанії, у якій застрахована його (відповідача) цивільно-правова відповідальність.

Таким чином, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні всіх позовних вимог до нього - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.

06.01.2021 року представником позивача ОСОБА_1 - за довіреністю ОСОБА_5 подана до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій останній вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 достатнім чином обґрунтовані та підтверджені належними доказами, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому одночасно просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 26.04.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2018 року на перехресті вулиць Благовісна та Смілянська в м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є ФГ «РОСТОК»), під керуванням ОСОБА_3 , та легкового автомобіля «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Учасниками дорожньо-транспортної пригоди було оформлене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с. 17).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу - ОСОБА_1 , були завдані механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. На підтвердження понесених збитків позивачем надано висновок судового експерта ОСОБА_4 за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 26.02.2019 року № 088/19, відповідно до якого вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП власнику автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_2 складає 24 133 грн. (а.с. 7-16).

Належність пошкодженого автомобіля «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 позивачу - ОСОБА_1 стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 (а.с. 6).

Належність автомобіля «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 - Фермерському господарству «Росток» стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 (а.с. 62).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 звертався до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовом до Фермерського господарства «Росток», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Однак рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2020 року у справі № 478/617/19 в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмолено, оскільки правову підставу керування ОСОБА_3 автомобілем RENAULT DUSTER, державний номер д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ФГ «Росток» не встановлено (а.с. 20-21).

Разом з тим, даним рішенням було встановлено, що відповідно до Поліса №АК/7252257 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Провідна» 31.08.2017 року був укладений Договір страхування транспортного засобу ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 строком дії до 31.08.2018 року включно.

Крім того, як вбачається із вищевказаного рішення третя особа - ПрАТ «СК «Провідна» надавала пояснення, що останнім, після розгляду матеріалів, було встановлено, що учасники події, що сталася 26.06.2018 року по вул. Благовісній в м. Черкаси, з порушенням ст. 32.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали повідомлення про ДТП після того як покинули місце події, тому ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного у цьому пункті повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35).

Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на її страховика, яким на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди було ПрАТ «СК «Провідна».

Факт того, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року, зверталися до ПрАТ «СК «Провідна» із відповідним повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та що ПрАТ «СК «Провідна» було відмолено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування встановлений вищевказаним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2020 року у справі № 478/617/19. Однак до суду з відповідним позовом до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 не звертався, а звернувся до винної особи - ОСОБА_3 , а в силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заданої дорожньо-транспортною пригодою, суд враховує і наступне.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 24133 грн. 61 коп., який підтверджується висновком за результатами експертного автотоварознавчого дослідження №088/19 від 26.02.2019 року. З даного висновку вбачається, що експертом ОСОБА_4 29.01.2019 року був проведений огляд транспортного засобу ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 лише в присутності його власника - ОСОБА_1 та було виявлено пошкодження заднього бампера, задніх правих та лівих дверей, а також заднього лівого ліхтаря. Відповідно, з урахуванням зазначених пошкоджень, і була визначена вартість матеріальних збитків, завданих власнику вищезазначеного транспортного засобу (а.с. 4-16). Однак, згідно складеного учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення (європротоколу) вбачається, що сторони (учасники дорожньо-транспортної пригоди) не прийшли до взаємної згоди щодо наявних пошкоджень, оскільки на момент складання такого європротоколу, а саме станом на 26.06.2018 року, позивач ОСОБА_1 зазначив про пошкодження задніх правих та лівих дверей та заднього бамперу, а відповідач ОСОБА_3 зазначав про пошкодження лише заднього бамперу та лівих задніх дверей. При цьому жоден із учасників не зазначав про пошкодження лівого ліхтаря. Тому факт пошкодження саме в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26.06.2018 року, правих задніх дверей та заднього лівого ліхтаря є не доведеним, а відповідно і завдана в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди шкода водію транспортного засобу ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 на загальну суму 24 133 грн. 61 коп. є також недоведеною. При цьому, суд враховує, що вищезазначений огляд транспортного засобу - ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 проводився експертом 29.01.2019 року, тобто через сім місяців після настання дорожньо-транспортної пригоди та за відсутності відповідача ОСОБА_3 , як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

При цьому позивачем не надано суду і протоколу первісного огляду транспортного засобу - автомобіля ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був складений за участі Страховика (ПрАТ «СК «Провідна») та власників транспортних засобів, в тому числі і ОСОБА_3 . Тому відповідно підстав вважати, що пошкодження правих задніх дверей та заднього лівого ліхтаря, про які зазначено в Висновку за результатами експертного автотоврознавчого дослідження №088/19 від 26.02.2019 року, виникли саме в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, без надання суду вищевказаних доказів, на немає.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.12.2019 року у справі № 503/1169/16-ц та постанові 27.12.2019 року у справі №641/6191/17, відповідно до якої, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

А тому, з урахуванням викладеного вище, доказів, яким обґрунтовується позов та, враховуючи, що під час всього розгляду справи клопотань про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення реальної вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу - автомобіля ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не заявлялося, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_3 матеріальних збитків в сумі 24 133 грн. 61 коп., а, відповідно і про відмову в стягненні із відповідача витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 2 000 грн., інфляційних втрат та трьох відсотків річних в сумі 4 191 грн. 36 коп. При цьому, суд також враховує, що згідно наданих позивачем доказів, витрати на проведення експертного дослідження складають лише 1 500 грн., а не 2 000 грн. як зазначено в позові.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що належний позивачу ОСОБА_1 автомобіля ОРЕL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року та яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , через що він (позивач) зазнав душевних страждань, тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є обґрунтованими.

Разом з тим, суд, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінює завдану позивачу ушкодженням його майна моральну шкоду в сумі 2 000 грн., оскільки, на думку суду, саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати принципам розумності, виваженості та співмірності.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_3 про те, що він не має сплачувати позивачу ні матеріальну шкоду, ні моральну, оскільки таку відповідальність має нести саме ФГ «Росток», з яким він перебував у трудових відносинах, то вони не знайшли свого підтвердження належними доказами, а зокрема відповідачем не доведено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2018 року, він використовував транспортний засіб «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є ФГ «РОСТОК») під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому, суд враховує, що згідно даних трудової книжки ОСОБА_3 він дійсно з 01.06.2018 року по 22.09.2018 року перебував у трудових відносинах з ФГ «Росток», а саме працював на посаді юриста ФГ «Росток». Доказів того, що йому (відповідачу) був переданий в управляння транспортний засіб «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 і він використовував його саме в інтересах ФГ «Росток», відповідачем суду не надано. Крім того, відповідачем і не заявлялося відповідних клопотань про витребування таких доказів судом. Натомість на запит суду (який був зроблений за клопотанням представника позивача) ФГ «Росток» була надана письмова відповідь (яка надійшла до суду 12.04.2021 року) про те, що ОСОБА_3 станом на 26.06.2018 року перебував у трудових відносинах з ФГ «Росток», однак в цей день він не виконував трудових обов`язків, був вихідним, а належний господарству автомобіль RENAULT DUSTER використовував у особистих цілях (а.с. 107).

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 2 000 грн. саме із відповідача ОСОБА_3 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді особи.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь судових витрат, то вони також підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені ним судові витрати, що складаються зі сплати 1 500 грн. за надання йому комплексної усної консультації з питання правового регулювання: процедури стягнення шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 з особи, винної в ДТП, що сталась 26.06.2018 року, підготування документів для позовної заяви (юридичні послуги) та 1 757 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом за вимоги майнового характеру було сплачено судовий збір в сумі 1 757 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 20.07.2020 року (а.с. 1).

Оскільки позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 84 грн. 08 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи із розрахунку: 840 грн. 80 коп. х 2 000 грн. : 20 000 грн. = 84 грн. 08 коп.).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрати на професійну допомогу, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З текстуального аналізу норми кодексів про витрати на професійну правничу допомогу вбачається, що такими є витрати, сплачені на надання послуг лише адвокатами, включаючи і діяльність помічників адвокатів, які були понесені у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги та в подальшому підтверджені належними доказами.

В даному випадку, позивачем сплачені витрати за надання юридичних послуг в розмірі 1500 грн. ФОП « ОСОБА_5 », який не є адвокатом. Тому, відповідно, підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 таких витрат за надання юридичних послуг ФОП « ОСОБА_5 », як судових витрат, немає. З інших підстав (зокрема як збитки), позивач ОСОБА_1 не просив стягнути з відповідача такі витрати.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем Договору № 029/19 від 19.03.20219 року про надання юридичних послуг, а саме пункту 1.2.1., предметом вказаного Договору є надання Замовнику ( ОСОБА_1 ) комплексної усної консультації з питання правового регулювання: процедури стягнення з ФГ «Росток» шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 з особи, винної в ДТП, що сталась 26.06.2018 року, підготування документів для позовної заяви (а.с. 24). Таким чином, вказаний Договір даної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою не стосується, а стосувався справи № 478/617/19, яка перебувала на розгляді в Казанківському районному суді Миколаївської області за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Росток», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, з квитанції, наданої позивачем, вбачається, що такі витрати були понесені ним саме 09.04.2019 року, тобто при підготовці позову у справі № 478/617/19, тоді як з даним позовом позивач звернувся до суду лише 24.07.2020 року.

Керуючись ст. ст.11, 22-23, 1166-1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 12-13, 81 - 83, 89, 133, 137, 141, 259, 264-265, 268, 278, 279 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про судовий збір», постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи не зазначено, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи не зазначено, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 84 грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складений 16.06.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко