Справа № 509/2724/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополь заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла зазначена заява в якій заявник просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , встановлене ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2013 року у справі №509/2724/13-ц.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що відділом ДВС Овідіопольського РУЮ було відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.07.2007 року до 30.01.2021 року, згідно з виконавчим листом Овідіопольського районного суду Одеської області № 2-1691/2007 від 15.10.2007 року.

В межах виконавчого провадження на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2013 року відносно заявника було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заявник зазначає, що постановою старшого державного виконавця Ротара Ю.В. від 12 травня 2021 року ВП № 15794899, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1691/2007 виданого 15 жовтня 2007 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 закінчено.

Заявник в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою про розгляд заяви у його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ознайомившись з заявою, дослідивши надані до заяви письмові докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 02 липня 2013 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло подання, в якому було зазначено, що у відділі ДВС Овідіопольського РУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.07.2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з виконавчим листом Овідіопольського районного суду Одеської області № 2-1691/2007 від 15.10.2007 року.

Боржник ухиляється від сплати аліментів та на сьогоднішній день його заборгованість складає 34750,21 гривень. У зв`язку з чим, відділ державної виконавчої служби просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

02 липня 2013 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області подання державного виконавця Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області було задоволено, тимчасово, до повного погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-1691/2007 від 15 жовтня 2007 року виданим Овідіопольським районним судом Одеської області заборонено виїзд за кордон громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовану судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином ст. 441 ЦПК України передбачає як обов`язкову підставу для встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням.

Згідно до ч.ч. 5, 6 ст. 441 ЦПК України - суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» зазначено, що задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України, суди мають правильно визначати факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.

Законодавством зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом. Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена. Порядок здійснення права громадян на виїзд з України та в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Оскільки постановою старшого державного виконавця Ротара Ю.В. від 12 травня 2021 року ВП № 15794899, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1691/2007 виданого 15 жовтня 2007 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 закінчено, що у свою чергу є підтвердженням обґрунтованості поданої заяви.

Таким чином, державним виконавцем 12 травня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно мета, з якою було застосовано дане обмеження у праві виїзду за кордон заявнику, то в існуванні обмеження заявника у праві виїзду за кордон відпала необхідність, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.260-261,441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області 02 липня 2013 року по справі № 509/2724/13-ц - скасувати.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи та Державній прикордонній службі України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І.Бочаров