Справа № 305/1848/19
Провадження по справі 2/305/65/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді В.Е.Ємчука

за участі: секретаря судового засідання М.І.Шемота

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця, в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" до Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним розпорядження Рахівської РДА, недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося в суд з позовом до Рахівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним розпорядження Рахівської РДА, недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, обгрунтовуючи позов тим, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення залізниці в межах Лазещинської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області, Державним територіально-галузевим об"єднанням "Львівська залізниця" (правонаступник ПАТ "Українська залізниця" на замовлення землевпорядною організацією ДП "Закарпаттягеодезцентр" виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО "Львівська залізниця" під існуючими об"єктами залізничного транспорту за напрямком Івано-Франківськ-Рахів в адміністративних межах Лазещинської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області. В результаті проведеної інвентаризації смуги відведення виявлено, що земельна ділянка на км 98, яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 ( відображено в технічній документації з інвентаризації: на зведеному інвентаризаційному плані змельної ділянки), площею 0,1088 га накладається на смугу відведення залізниці. Вказану земельну ділянку загальною площею 1,2637 га передано у власність відповідачці ОСОБА_1 за розпорядженням Рахівської РДА від 11.04.2007 №179 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території с. Лазещина урочище Тимчівка. На земельну ділянку, яка накладається (перетинається) із смугою відведення залізниці площею 0,1088 га видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК №038015 від 09.08.2007 та зареєстровано в державному земельному кадастрі за №:01:005:0002 і внесено до реєстру речових прав. Згідно "Плану смуги відведення земель лінії Хриплин - Держкордон Львівської залізниці" від 1994 року, ширина смуги відведення на ділянці 98 км пк6 перегону становить 37 м від осі колії. Земельна ділянка ОСОБА_1 частково площею 0,1088 га входить у ширину смуги відведення залізниці. На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВКБ) Делятин - Держкордон інвентарний №4, яка є власністю і перебуває на балансі залізниці. Відповідачем, Рахівською районною державною адміністрацією перевищено свої повноваження в частині розпорядження земельними ділянками державної власності під залізницями. З часу відведення залізниці земельної ділянки під залізничне полотно вилучення спірної частини земельної ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Відповідачі до залізниці щодо вилучення із користування даної частини смуги відведення не звертались. Відмови від права користування земельною ділянкою залізниця не надавала. У зв"язку з чим просили визнати незаконним розпорядження Рахівської районної державної адміністрації від 11.04.2007 №179 в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 площею 1?2637 га, що накладається на смугу відведення залізниці площею 0,1088 га, визнати недійсним Державний акт серії ЗК №038015 від 09 серпня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0002 у державному реєстрі прав; скасувати запис у поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0002, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування, стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою Рахівського районного суду від 15 жовтня 2019 року було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 присутній не був, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити та розглянути справу без участі представника позивача.

Представник відповідача - Рахівської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомлений про дату, час ті місце розгляду справи в судове засідання не з"явився. Причину неявки суд не повідомив. В межах строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, представником РДА В.Турок подано відзив, яким позовні вимоги не визнаються з огляду на таке. Райдержадміністрація вважає, що спорювані позивачем розпорядження голови Рахівської рДА та державний акт на право власності на земельну ділянку були прийняті в межах та відповідно до чинного на той час законодавства України з відповідними погодженнями меж. Від Львівської залізниці акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки разом з іншими представниками суміжних землекористувачів підписав представник Івано-Франківської дистанції колії та завірено печаткою колії. За інформацією відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельна ділянка з визначеним кадастровим номером :01:005:0002, за адресою с. Лазещина, урочище Тимчівка, площею 1,2637 га, для ведення особистого селянського господарства, яка передана у власність громадянці ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_1 перебувала за межами населеного пункту с. Лазещина, тобто на момент прийняття опорюваних розпорядження та державного акту, повноваження щодо їх прийняття належали Рахівській райдержадміністрації. При оформленні технічної документації у залізниці претензій не було, і вона погодила передачі у власність цієї земельної ділянки.Тому головою райдержадміністрації було видано розпорядження від 11.04.2007 №179 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, за межами населеного пункту" до якого включено технічну документацію громадянки ОСОБА_1 разом з іншими громадянами, загалом в розпорядження включено 16 громадян. В повному обсязі розпорядження голови райдержадміністрації №179 від 11.04.2007 скасувати неможливо, так як воно торкається не тільки громадянки ОСОБА_1 . Вважають, що якби була накладка на смугу відведення залізниці, то технічна документація не була б погоджена ні земельною службою, ні залізницею і акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки складався за участі представника залізниці. Під сумнів підпадає і визначення площі накладки, відстань земельної ділянки ОСОБА_1 від осі колії , чи взагалі існує накладка у даній ситуації. У позивача відсутні документи, які б посвідчували його право користування земельною ділянкою, оскільки державного акту на право користування землею чи державного акту на право постійного користування залізниця не виготовляла, таким чином залізниця не вступила у право користування спірною земельною ділянкою. Також земельна ділянка ОСОБА_1 закріплена межовими знаками, у той час коли межі залізниці не винесені у натуру та не закріплені межовими знаками. Межі земельної ділянки ОСОБА_1 у натурі (на місцевості) не встановлені, земельна ділянка зареєстрована у Національній кадастровій системі, право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 також є посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку. А отже, перерозподілити земельну ділянку ОСОБА_1 не можна, також це не може бути підставою для припинення її права власності на земельну ділянку повністю або частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку є вичерпним. Залізниця не була власником цієї землі, тому її права чи законні інтереси не порушено, а отже й права, які вона просить захистити їй не належать. Також інформують, що головним розробником оспорюваних розпоряджень голови Рахівської районної державної адміністрації на час їх прийняття був Рахівський районний відділ земельних ресурсів, правонаступником якого на даний момент є відділ у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, представники якого зможуть покроково пояснити ситуацію, яка відбулась на місці, для правильного вирішення та уточнення спеціалізованих питань у даній ситуації. У зв"язку з наведеним просять у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в жодне судове засідання не з"явилася, причину неявки суд не повідомляла, відзиву не подавала.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. В.о начальника управління надіслано до суду пояснення на позовну заяву, в якому, окрім посилання на норми Земельного кодексу України, ЗУ "Про транспорт", ЗУ "Про залізничний транспорт", ЗУ "Про державний земельний кадастр", йдеться про те, що Акціонерне товариство "Українська залізниця", а також регіональна філія "Львівська залізниця АТ "Укрзалізниця" не набула права користування земельною ділянкою, оскільки будь-які рішення органів місцевого самоврядування або правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку відсутні та позивачем до матеріалів справи не додано. Спірна земельна ділянка як об"єкт правовідносин не сформована відповідно до вимог законодавства, не внесена до державного земельного кадастру. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатької області від 15.09.2004 №307 було надано на збір матеріалів погодження та розробку проектів відводу земельних ділянок у власність. ОСОБА_1 уклала договір на виконання робіт від 07.12.2005 №522 щодо розроблення технічної документації із землеустрою. Згідно з висновоком про наявні обмеження на використання земельної ділянки встановленого обмеження (обтяжень) - охоронна зона лінії електропередач, зареєстровано в книзі реєстрації (від 20.09.2006 №53). Відповідно до опису меж земельної ділянки суміжними землекористувачами є: від А до Б - Бойчук М, від Б до В - Сорохманюк О., від В до Г - Кувік М.І., від Г до Д - землі Львівської залізниці було підписано Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, а також на карті горизонтальної зйомки земельної ділянки міститься уточнення смуги відведення на перегоні, яка складає 23 метри. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 11.04.2007 №179 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передано у власність земельну ділянку. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки містить державний акт на право власності на земельну ділдянку від 09.08.2007 серії ЗК 3038015, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №-111 та містить кадастрові номери земельних ділянок разом з описом меж суміжних землекористувачів. Отже, технічна документація із землеустрою виготовлена та затверджена відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на зазначене просять врахувати письмові ці пояснення Головного управління при прийнятті рішення по даній справі.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що розпорядженням Рахівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2007 року № 179 ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,2637 га, розташовану у с. Лазещина, урочище "Тимчівка" Рахівського району, Закарпатської області.

09 серпня 2007 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,2637 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,2637 га , розташовану у с. Лазещина, урочище "Тимчівка" Рахівського району, Закарпатської області.

На замовлення позивача Державного підприємства "ЗАКАРПАТГЕОДЕЗЦЕНТР" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, проведено роботи з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця» в адміністративних межах Лазещинської сільської ради, за наслідками яких було виявлено, що земельна ділянка на км 98, яка оформлена у власність за відповідачем ОСОБА_1 , площею 0,1088 га накладається на смугу відведення залізниці.

Планом смуги відведення земель лінії Хриплин-Держкордон Львівської залізниці" в адміністративних межах села Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області, 1994 року встановлено, що ширина смуги відведення на ділянці 98 км перегону становить 37 м від осі колії.

На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВКБ) Делятин - Держкордон інвентарний №4, яка є власністю і перебуває на балансі залізниці.

Основними нормативними актами, що регулюють правовий режим земель залізничного транспорту, зокрема є Земельний кодекс України, Закон України «Про транспорт», Закон України «Про залізничний транспорт», п. п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкція про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Норми відведення земель для залізниці 468 -74, затверджені постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про транспорт» до земель транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно з ЗК України для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку відповідних об`єктів.

Згідно статті 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями та спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, підзахисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року №83, , Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Нормами відведення земель для залізниці 468 -74, затвердженими постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247. Указані правові акти не суперечать Конституції і Законам України, тому відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» застосовуються на території України до прийняття відповідних актів законодавства України.

За змістом п. «б» частини 4 статті 84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність.

ЗК УРСР (ред. від 8 липня 1070 року), п. 5 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України", іншими нормативними актами та будівельними нормами, із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким визнано неконституційним п.6 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року, вимоги до залізниць щодо виготовлення та отримання державних актів на земельні ділянки, що перебувають у її користуванні, не передбачалося. Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року.

Наявність чи відсутність у ДТГО «Львівська залізниця» документів, які посвідчують право на користування спірною земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 3-305гс15, у постановах Верховного Суду від 01 лютого 2018 у справі № 909/277/16, від 14 березня 2019 року у справі № 918/1373/16.

Ба більше, як встановлено в судовому засіданні на підставі Інвентарної картки обліку основних засобів верхньої будови головної колії дільниці Делятин-Держкордон, право залізниці на спірні ділянки виникло з моменту побудови вказаної залізничної колії у 1872 році.

У матеріалах справи відсутні докази про вилучення у ПАТ «Українська залізниця» земельної ділянки, яка віднесена до смуги відведення залізниці та розташована в адміністративних межах Лазещинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області.

Згідно пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка частково перебуває у користуванні залізниці, що підтверджено "Планом смуги відведення земель лінії Хриплин-Держкордон Львівської залізниці" 1994 року в адміністративних межах Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області", відповідно до якого ширина смуги відведення на ділянці 98 км перегону становить 37 м від осі колії.

Загальна площа перетину земельних ділянок у смузі відведення залізниці становить 0,1088 га. Дана обставина підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, виготовленою Державним підприємством "ЗАКАРПАТГЕОДЕЗЦЕНТР" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Безпідставними є висновки відповідача та третьої особи про те, що технічна документація є неналежним доказом, оскільки проведена без надання дозволу органу місцевого самоврядування, не погоджена та не затверджена в установленому законом порядку, з огляду на встановлені вище обставини і докази.

Отже, судом встановлено, що частина спірної земельної ділянки площею 1,2637 га належить до земель залізничного транспорту, яка не може передаватися у приватну власність. Тому Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області не мала законних повноважень розпоряджатися землями даної категорії. Наявність чи відсутність у регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

У спорах стосовно земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. Застосовуючи критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями вказаної статті, необхідно оцінити пропорційність такого втручання.

Суд вважає, що скасування розпорядження органу виконавчої влади про надання у власність земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування її реєстрації, яка належить до смуги відведення залізниці, не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Стаття 24 вказаного Закону встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відомості про землі,їх власників та користувачів вносяться до державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, ведення якого згідно п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи.

Відповідно до п.п.60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Згідно ст.ст. 9,10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суб"єкти державної реєстрації проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Системний аналіз частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір", дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Зі змісту позову АТ "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" вбачається, що воно заявило три позовні вимоги немайнового характеру, за які і був сплачений судовий збір в сумі 5763 гривень, а не як за одну в сумі 1921 гривні, оскільки вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження органу виконавчої влади є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права.

Проте, неправильно визначивши кількість позовних вимог позивач дійшов передчасного висновку про сплату судового збору за три вимоги немайнового характеру. У зв"язку з чим виникла підстава для повернення судового збору внаслідок внесення його в більшому розмірі, ніж встановлено законом, за відповідним клопотанням позивача.

Таким чином, з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області та ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі по 960,50 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження Рахівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2007 року №179 в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 1,2637 га, що накладається на смугу відведення залізниці площею 0,1088 га.

Визнати недійсним Державний акт серії ЗК №038015 від 09 серпня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0002 у державному реєстрі прав.

Скасувати запис у поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0002, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Стягнути з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, , місцезнаходження: 90600, м. Рахів, вул. Миру,1, Закарпатської області, в користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі її регіональної філії "Львівська залізниця", місцезнаходження: м. Львів, вул. Гоголя,1, код 40081195, судовий збір в сумі 960,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі її регіональної філії "Львівська залізниця", місцезнаходження: м. Львів, вул. Гоголя,1, код 40081195, судовий збір в сумі 960,50 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук