КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №752/24893/19 Головуючий у 1 інстанції: Чередніченко.Н.П.

Провадження №22-ц/824/7019/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

08 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Снігура Анатолія Степановича представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Девелопмент», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 через адвоката Снігура А.С. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Діамант Девелопмент» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року відкрито провадження в справі.

У липні 2020 року адвокат Снігур А.С. представник ОСОБА_1 подав клопотання про заміну відповідача ТОВ «Діамант Девелопмент» на належного відповідача ТОВ «КМС Логістика» та уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ТОВ «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоджу, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 221 198,75 грн, моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, судові витрати на правову допомогу в сумі 30 000 грн та судовий збір у розмірі 5 512,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 липня 2019 року близько 19год 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав на праві власності ТОВ «Діамант Девелопмент» та перебував у користуванні на умовах оренди ТОВ «КМС Логістика», рухався на 430 км автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» в районі с. Василівна Солонянськогорайону Дніпропетровської області, відволікся від керування, внаслідок чоговиїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Juke», яким керувала ОСОБА_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2019 року у справі №192/1375/19 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водій автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ТОВ «КМС Логістика».

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №337 від 04.10.2019 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 306 620,70 грн.

За проведення експертного автотоварознавчого дослідження згідно рахунку-фактури №202 від 03.10.2019 pоку сплачено представником за дорученням позивача 2740 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «КМС Логістика» на підставі полісу №АМ/6888514 була застрахована в ПАТ «СК «Країна», яка і виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Таким чином, до стягнення з ТОВ «КМС Логістика» підлягає сума в розмірі 206620,70 грн.

Після дорожньо-транспортної пригоди позивачем за послуги евакуатора ФОП ОСОБА_3 було сплачено 2500 грн.,

Крім того, 20.07.2019 року позивачем з ФОП ОСОБА_3 було укладеного договір відповідального зберігання пошкодженого автомобіля «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно умов якого позивачем за зберігання автомобіля сплачено 7 200 грн.

Після дорожньо-транспортної події позивачем в період з 20.07.2019 року по 12.08.2019 року в зв`язку з погіршенням стану здоров`я здійснено ряд консультацій медичних спеціалістів та медичних досліджень. На придбання медичних засобів нею витрачено 2138,05 грн.

Отже, матеріальна шкода становить 221 198,75 грн.

Також ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 200000 грн.

Крім того, за надання правової допомоги позивачем сплачено адвокату Снігуру А.С. 30 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Девелопмент», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Снігур А.С. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції у порушення норм цивільного процесуального законодавства не було здійснено заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо недоведення позивачем наявності трудових відносин між водієм ОСОБА_2 та ТОВ "KMC Логістика" суперечить постанові суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року у справі №192/1375/19.

Звертає увагу й на те, що ТОВ "KMC Логістика" клопотань щодо відсутності трудових відносин з ОСОБА_2 не заявляв та їх наявність не заперечував.

Також посилається, що судом першої інстанції було залишено без розгляду клопотання про витребування доказів щодо транспортного засобу та його належності.

ТОВ "KMC Логістика" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження є недопустимим, неналежним та недостовірним доказом. Позивачем не надано жодного підтвердження на існування моральної шкоди. Додані до позовної заяви докази свідчать про безпідставність заявлених позивачем сум на відшкодування витрат на правову допомогу. Витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2740 грн є витратами адвоката Снігура А.С.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Снігур А.С. підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі..

ПредставникТОВ "KMC Логістика" Гончар К.І. та представник ТОВ «Діамант Девелопмент» Воробей Є.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2019 року о 19 год 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на 430 км автодороги Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», де відволікся від керування, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Juke», яким керувала ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 1.5, 2.3 «б» ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року у справі №192/1375/19, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 24 т. 1)

ТОВ «Діамант Девелопмент» є власником автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с. 25 т. 1)

28 грудня 2018 року між ТОВ «Діамант Девелопмент» та ТОВ «КМС Логістика» укладено Договір оренди транспортного засобу №5, відповідно до умов якого ТОВ «Діамант Девелопмент» передало, а ТОВ «КМС Логістика» прийняло автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с. 118-121 т. 1)

Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/6888514 транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , страхувальником є ТОВ «КМС Логістика», страховиком - ПАТ «СК «Країна». (а.с. 21 т. 1)

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18, від 20 листопада 2019 року у справі №501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц.

Судом першої інстанції встановлено факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «КМС Логістика» на момент вчинення ДТП, що у свою чергу підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №449166 та постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «КМС Логістика».

Заперечуючи проти позову ТОВ «КМС Логістика» посилалося лише на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження є недопустимим, неналежним та недостовірним доказом.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно Висновку №3337 експертного автотоварознавчого дослідження від 04 жовтня 2019 року, складеного судовим експертом Филь О.П., матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП на дату оцінки дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 306 620,70 грн, ремонтувати автомобіль економічно недоцільно. (а.с. 34-75 т. 1)

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві ПАТ «СК «Країна» виплатила їй 100 00 грн страхового відшкодування.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4 роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КМС Логістика» зазначає, що висновок експертного дослідження отримано із порушенням порядку, встановленого законом, зокрема, виконано на замовлення особи не уповноваженої на такі функції позивачем та на підставі адвокатського запиту. У висновку зазначено про ДТП, яка сталася 19.08.2019 року, а не 19.07.2019 року. Огляд експертом відбувся 03.10.2019 року, в той час як ДТП мала місце 19.07.2019 року. У висновку експерта не зазначено , що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

У ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача, що висновок експертного дослідження отримано із порушенням порядку, встановленого законом, оскільки адвокат Снігур А.С. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі угоди про надання правничої допомоги від 02 серпня 2019 року.

Щодо посилань відповідача на зазначення у висновку дати ДТП 19.08.2019 року, а не 19.07.2019 року, та огляду автомобіля 03.10.2019 року колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода мала місце 19 липня 2019 року.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 20 липня 2019 вбачається, що ОСОБА_1 було замовлено послуги евакуатора у ФОП ОСОБА_4 (а.с. 194 т. 1)

Крім того, 20 липня 2019 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг відповідального зберігання, згідно умов якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання автомобіль «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 . Зберігач здійснює зберігання товару за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 195 т. 1)

Таким чином, спростовуються доводи відповідача щодо можливості перебування автомобіля позивача в іншій ДТП та його транспортування невідомими особами.

Колегія суддів також зазначає, що судовим експертом ОСОБА_5 , який здійснює діяльність на підставі свідоцтва №864 від 23.08.2013 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, було проведено автотоварознавче дослідження. Даний експерт був ознайомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідачем не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження від 04 жовтня 2019 року №3337 іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин.

ТОВ «КМС Логістика» не надано власного висновку експертного дослідження на спростовування доводів позивача.

Крім того, відповідачем не заявлялося клопотання про призначення експертизи безпосередньо судом.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №461/3675/17 зазначено, що статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «КМС Логістика» шкоди у розмірі 206 620,70 грн.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 погодилася з висновком експерта, що ремонт її автомобіля є економічно недоцільним. Відтак, автомобіль «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання ОСОБА_1 передати автомобіль «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, ТОВ «КМС Логістика» після відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з ТОВ «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 2500 грн, сплачених за послуги евакуатора, та 7200 грн, сплачених за зберігання транспортного засобу. (а.с. 194-196 т. 1)

Також колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ «КМС Логістика» 2740 грн, сплачених адвокатом Снігуром А.С. за проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки такі дії адвокатом були вчинені в інтересах ОСОБА_1 для визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, яка мала місце 19.07.2019 року, на підставі чого адвокат Снігур А.С. звернувся до суду за захистом порушених прав ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди зверталася за медичною допомогою, що підтверджується консультаційними висновками спеціаліста, виданими КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова», довідками КЗ «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради від 19.07.2019 року, 20.07.2019 року, 25.07.2019 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, результатами УЗД органів черевної порожнини та заочеревинного простору. (а.с. 184-193 т. 1)

На підтвердження понесених витрат на придбання ліків позивачем надано суду чеки від 20.07.2019 року, від 21.07.2019 року, від 23.07.2019 року, від 28.07.2019 року, від 31.07.2019 року, від 07.08.2019 року на загальну суму 2138,05 грн. (а.с. 182-183 т. 1)

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ТОВ «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 2138,05 грн на відшкодування витрат на придбання ліків.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути моральну шкоду, яку вона оцінює у 200 000 грн.

За змістом частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , колегія суддів враховує ступінь вини ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «КМС Логістика», глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження її транспортного засобу, та із застосуванням принципів розумності і справедливості приходить до висновку про стягнення з ТОВ «КМС Логістика» 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3, 8, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно матеріалів справи 02 серпня 2019 року між адвокатом Снігуром А.С. та ОСОБА_1 укладено угоду про надання правничої допомоги. (а.с. 83 т. 1)

Відповідно до акту надання послуг від 07 листопада 2019 року адвокатом Снігуром А.С. надано професійну правничу допомогу у формі: усної консультації, вивчення документів - 2 год; підготовки адвокатського запиту та отримання письмових доказів у Солонянському ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області - 4 год; підготовки заяви та отримання письмових доказів у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська - 4 год; підготовки документів на отримання страхового відшкодування - 8 год; підготовки адвокатського запиту та участі у проведенні експертного автотоварознавчого дослідження - 8 год; підготовки позовної заяви та додатків - 6 год; прогнозованої участі у судових засіданнях - 5 засідань по 1 год. Всього 37 год, що становить 30 000 грн. (а.с. 84 т. 1)

ОСОБА_1 сплачено адвокату Снігуру А.С. 30 000 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером №3 від 07.11.2019 року. (а.с. 85 т. 1)

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вимогами щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідача та який заперечував проти заявленої суми таких витрат.

Так, Снігуром А.С. на підготовку адвокатського запиту та отримання письмових доказів у Солонянському ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області адвокатом витрачено 4 год, а на підготовку заяви та отримання письмових доказів у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська - 4 год, всього - 8 год.

Даний обсяг проведених робіт є неспівмірним із складністю послуг, наданих адвокатом.

Послуга з підготовки документів на отримання страхового відшкодування, на яку адвокатом витрачено 8 год, не пов`язана з розглядом справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, у Акті зазначено, що прогнозована участь адвоката у судових засіданнях становить 5 засідань по 1 год.

Як вбачається з матеріалів справи у зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, 30.01.2020 року, 09.06.2020 року, 02.07.2020 року розгляд справи було відкладено. (а.с. 100, 158, 161 т. 1)

Судовий розгляд справи, призначений на 17.03.2020 року та 27.04.2020 року, було відкладено з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом Covid-19, та на виконання розпорядження голови суду №7 від 16.03.2020 року, що підтверджується відповідними довідками секретаря судового засідання. (а.с. 124, 135 т. 1)

02.11.2020 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. (а.с. 218 т. 1)

У судовому засіданні, яке відбулося 14.12.2020 року адвокат Снігур А.С. участі не брав. (а.с. 226-227 т. 1)

14.09.2020 року судове засідання тривало 4 хв., а 11.02.2021 року - 50 хв. (а.с. 201-202, 235-238 т. 1)

Із наведеного слідує, що судові засідання відбулися за участі адвоката Снігур А.С. лише двічі загальною тривалістю 54 хв.

За таких обставин, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат та наявність підстав для зменшення розміру таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з ТОВ «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2412,81 грн, 3000 грн, 100 грн, а всього - 5515,81 грн, за подання апеляційної скарги - 8268,28 грн. (а.с. 1-2, 197 т. 1, а.с. 7 т. 2)

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог та розмір судового збору, який мала сплатити ОСОБА_1 за подання позовної заяви та апеляційної скарги (4211,99 грн та 6317,99 грн відповідно), з ТОВ «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 5 779,99 грн (231 198,75 грн / 421 198,75 грн ? 10 529,98 грн).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Снігура Анатолія Степановича представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Девелопмент», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 221 198 (двісті двадцять одна тисяча сто дев`яносто вісім) грн 75 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн, а всього - 231 198 (двісті тридцять одну тисячу сто дев`яносто вісім) грн 75 коп.

Зобов`язати ОСОБА_1 передати автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, Товариству з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» після відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» збитків, завданих ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 5 779 (п`яти тисяч сімсот сімдесят дев`яти) грн 99 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко