Дата документу 17.02.2021
Справа № 501/4078/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. ЧорноморськОдеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Чорноморськ Одеської області цивільну справу № 501/2506/20

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой -2008» в особах робітників, а саме, голови управління ОСОБА_2 , та бухгалтера ОСОБА_3 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про захист честі, гідності та ділової репутації,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача та відповідача.

02.12.2020 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСББ «Укржилстрой - 2008» (далі відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 20.11.2020 року на бухгалтер ОСББ «УКРЖИЛСТРОЙ - 2008» ОСОБА_4 в Viber в групі «Наш дом» розповсюдила неправдиву інформацію про те, що позивача ОСОБА_1 має заборгованість за комунальні послуги, які начебто нараховані за квартирою АДРЕСА_3 .

У зв`язку з підстав викладених у позові, позивач просить суд;

Визнати недостовірними та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості ОСОБА_1 , які розповсюдила бухгалтер ОСББ «Укржилстрой-2008» (з погодження голови правління ОСОБА_2) ОСОБА_4 в VіЬег, в групі «Наш дом»:

Зобов`язати голову правління, ОСОБА_2 та бухгалтера, ОСОБА_5 спростувати викладену в VіЬег, в групі «Наш дом» неправдиву інформацію щодо заборгованості за комунальні послуги, які начебто нараховані за квартирою АДРЕСА_3 .

Зобов`язати голову правління, ОСОБА_2 та бухгалтера, ОСОБА_5 публічно вибачитись в VіЬег, в групі «Наш дом» за неправдиву інформацію викладену 20.11.2020 року.

Притягти до відповідальності голову правління, ОСОБА_2 та бухгалтера, ОСОБА_5 , а саме стягнути штраф у сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з кожного.

Стягнути на мою, ОСОБА_1 користь з голови правління ОСОБА_2 та бухгалтера ОСОБА_3 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, солідарно по 25 000двадцять п`ять тисяч) гривень з кожного.

Відповідач не подав відзив

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, сповіщався належним чином, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити (а.с. 14).

Відповідач не подав відзив сповіщався належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив (а.с. 18).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

07.12.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі в спрощеному порядку (а.с. 10).

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Згідно списку, зазначено три стовпчики з цифрами, прізвищами та сумами (а.с. 16).

V. Оцінка Суду.

Ч. 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не приймає до уваги інших доказів наявні в матеріалах справи, оскільки вони не стосуються предмету доказування.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. 1 статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Ст. 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів,з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із роз`яснень, викладених в пункті 16постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Враховуючи, що відповідач у своєму зверненні просив провести перевірку вказаних ним фактів, реалізувавши своє право на звернення. Зі змісту звернення убачається, що відповідач звернувся до Тернопільської місцевої прокуратури із заявою про неправомірні дії позивача, як до компетентного органу, який уповноважений провести таку перевірку, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача.

Згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Наведені ч.1 ст. 277 і ст. 280 ЦК України способи захисту є самостійними способами правового захисту, закон не передбачає похідного характеру вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та не обумовлює стягнення моральної шкоди вирішенням судом питання щодо спростування недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з приниженням честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст. 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання інформації недостовірною, суд вважає,що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача не були порушенні відповідачем, а тому слід відмовити у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой - 2008» в особах робітників, а саме, голови управління ОСОБА_2 , та бухгалтера ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов