КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 752/16801/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6650/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

14 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що 15.09.2017 року в м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок аварії було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на день аварії була застрахована згідно полісу АК/002488952 та комплексного договору добровільного страхування № СК-002171-ДГО-ФР від 13.01.2017 року в ПрАТ «СК «Юнівес». При зверненні до страхової компанії, остання, відмовила позивачу у виплаті відшкодування.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року у справі № 203/2232/18, зі страхової компанії на користь позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 160 576,88 грн. (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АК/002488952 у сумі 100 000,00 грн., пеня в сумі 13 487,67 грн., три відсотки річних у сумі 1 208,22 грн., інфляційні в сумі 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171-ДГО-ФР у сумі 39 410,20 грн., три відсотки річних у сумі 476,16 грн., інфляційні в сумі 1 694,63 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 1 605,77 грн., разом - 162 182,65 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.01.2020 року, зазначене рішення суду було залишено без змін.

Зазначає, що кошти за судовим рішенням були сплачені відповідачем лише 19.02.2020 року. Вважає, що страхове відшкодування відповідачем було сплачено зі значним порушенням встановлених законом строків, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому повинен сплатити позивачу 72 780,82 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за полісом № АК/2488952 за період із 21.06.2018 року по 18.02.2020 року, включно, пеню в сумі 56 183, 56 грн., 3 % річних в сумі 4 997, 26 грн., індекс інфляції в сумі 11 600,00 грн., а також 9 516, 46 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за договором № СК-002171-ДГО-ФР від 13.01.2017 року за період із 25.01.2018 року по 18.02.2020 року пеню в розмірі 2 975, 47 грн., та за період із 21.06.2018 року по 18.02.2020 року 3 % річних в сумі 1 969, 43 грн., та індекс інфляції в сумі 4 571, 56 грн.

Крім того, представник позивача зазначає, що страхова компанія протиправно відмовила ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з чим позивач вимушений був звертатись до суду за захистом своїх прав, позивач знаходився у стані постійного очікування, відчував моральні переживання з приводу недоплаченої суми страхового відшкодування, що негативно вплинуло на його спосіб життя, а відтак відповідачем було спричинено позивачу моральні страждання, які позивачем оцінено в сумі 20 000,00 грн., та які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

У зв`язку з викладеним, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції в сумі 82 297,28 грн., а саме: за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за полісом № АК/2488952 за період із 21.06.2018 року по 18.02.2020 року включно, пеню в сумі 56 183,56 грн., 3 % річних в сумі 4 997,26 грн., індекс інфляції в сумі 11 600,00 грн., а також за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за договором № СК-002171-ДГО-ФР від 13.01.2017 року за період із 25.01.2018 року по 18.02.2020 року, пеню в розмірі 2 975,47 грн., та за період із 21.06.2018 року по 18.02.2020 року 3 % річних в сумі 1 969,43 грн., індекс інфляції в сумі 4 571,56 грн., а також стягнути моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди відмовлено.Судові витрати у справі залишено за ОСОБА_2 по фактично понесеним.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 01 лютого 2021 року та прийняти нове, про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_2 штрафних санкцій в розмірі 82297,28 грн., вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що страхові відшкодування за договорами страхування цивільно-правової відповідальності були сплачені позивачу лише 19 лютого2020 року зі значним порушенням строку з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Договору добровільного страхування фінансового ризику № СК-002171 - ДГО - ФР від 13.01.2017 року.

Зазначає, що обов`язокстраховика здійснити виплату страхового відшкодування виникає з моменту надання потерпілою особою (особою, яка має право на отримання страхового відшкодування) відповідної заяви на виплату страхового відшкодування.

Тобто, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №916/190/18 від 04.06.2019 року та постанову Верховного суду від 07.02.2018 року у справі №910/11249/17.

Представник скаржника вказує, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року у справі № 203/2232/18 яке було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.01.2020 року, жодним чином не впливає на підставу виникнення зобов`язань відповідача, які полягають у здійсненні виплат страхових відшкодувань за договорами страхування цивільно-правової відповідальності позивачу внаслідок настання страхового випадку, і на строк його виконання.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В іншій частині рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 05.09.2017 року в м. Дніпро на перехресті вул. Січевська Набережна та вул. Юліуша відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок аварії було пошкоджено транспортні засоби.

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 року в справі 203/3560/17, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на день аварії була застрахована згідно полісу АК/2488952 та комплексного договору добровільного страхування № СК-002171-ДГО-ФР від 13.01.2017 року в ПрАТ «СК «Юнівес».

В жовтні 2017 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес», проте страхова компанія відмовила йому у виплаті відшкодування.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року в справі № 203/2232/18, із ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 160576,88 грн. (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952 у сумі 100 000,00 грн., пеня в сумі 13 487,67 грн., три відсотки річних у сумі 1 208,22 грн., інфляційні в сумі 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171-ДГО-ФР у сумі 39 410,20 грн., три відсотки річних у сумі 476,16 грн., інфляційні в сумі 1 694,63 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 1 605,77 грн., разом - 162182,65 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.01.2020 року, зазначене рішення суду було залишено без змін.

Кошти на виконання зазначеного рішення суду були сплачені ПрАТ «СК`Юнівес» позивачу - 18.02.2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року, яке було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.01.2020 року, були визначені суми страхового відшкодування та штрафні санкції, які були стягнуті із ПрАТ «СК «Юнівес», що не заперечувалось стороною позивача, рішення суду виконане 19.02.2020 року та відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

За умовами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони визнають, що 19 лютого 2020 року відповідачем виконано рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року, яким стягнуто з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 160 576,88 (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952 у сумі 100 000,00 грн., пеня в сумі 13 487,67 грн., три відсотки річних у сумі 1 208,22 грн., інфляційні в сумі 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування наземного транспорту та фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171- ДГО-ФР у сумі 39 410,20 грн., три відсотки річних у сумі 476,16 грн., інфляційні в сумі 1 694,63 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 1 605,77 грн., разом 162 182,65 грн., що підтверджується інформацією про виконавче провадження №61229017 та платіжними дорученнями №61229017 від 17.02.2020 року, №38816, №38812, №38813, №38814 від 18.02.2020 року, випискою 18.02.2020 року (а.с. 54-63).

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Пунктом 36.1. визначено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У відповідності до пункту 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених устатті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Абз. 4 Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбаченихстаттею 41цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно до правової позиції Верховного Суду, який зазначив, що наявність судового рішення про стягнення страхового відшкодування не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України, оскільки підставою позову є несвоєчасна виплата страхового відшкодування у повному обсязі, а не прострочення виплати за рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року в справі № 916/190/18, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2020 року в справі № 136/1171/17, від 19.02.2020 року в справі № 758/16044/16-ц, від 29.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц.).

За змістом наведених норм п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перебіг строку виплати страхового відшкодування припиняється до дати коли страховику стало відомо про набрання рішенням законної сили у справі лише у разі, коли виник спір щодо дорожньо-транспортної пригоди, а не її цивільно-правових наслідків.

У даній справі, в якій було вирішено питання щодо факту ДТП та її учасників: винної та потерпілої особи, що має правове значення для встановлення страхового випадку, було встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 року в справі №203/3560/17.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2019 року в справі № 203/2232/18, із ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 160576,88 грн. (страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/002488952 у сумі 100 000,00 грн., пеня в сумі 13 487,67 грн., три відсотки річних у сумі 1 208,22 грн., інфляційні в сумі 4 300,00 грн.; страхове відшкодування згідно з договором комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування фінансового ризику від 13 січня 2017 року №СК-002171-ДГО-ФР у сумі 39 410,20 грн., три відсотки річних у сумі 476,16 грн., інфляційні в сумі 1 694,63 грн.), компенсацію судових витрат у сумі 1 605,77 грн., разом - 162182,65 грн.

Як встановлено судом, ПрАТ «СК «Юнівес» належним чином своїх зобов`язань за договором страхового відшкодування за полісом АК/002488952, договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та договору добровільного страхування фінансового ризику №СК -002171/ДГО-ФР від 13.01.2017 року, не виконало, що підтверджується і постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.01.2020 року.

Оскільки судом штрафні санкції обраховані до 20.06.2018 року, а рішення суду виконане лише 18.02.2020 року, колегія суддів вважає, що донарахуванню підлягають суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних з 21.06.2018 року по 18.02.2020 року

Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то встановивши, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди.

Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12, в справі від 21.12.2016 року №6-1003цс16). Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року в справі № 910/18319/16.

З огляду на вищевикладене, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за полісом АК/002488952 в розмірі 100 000 грн. з відповідача підлягають стягненню за період з 21.06.2018 року по 18.02.2020 року сума боргу в розмірі 70 506,58 грн.:

56 174,37 грн. - пеня;

9 336,05 грн. - інфляційні нарахування(втрати);

4996,16 грн. - 3% річних.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування за комплексним договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та договору добровільного страхування фінансового ризику №СК-002171/ДГО-ФР від 13.01.2017 року в розмірі 39 410,20 грн. з відповідача підлягають стягненню за період з 21.06.2018 року по 18.02.2020 року сума боргу в розмірі 8044,50 грн.:

2396,14 грн. - пеня;

3679,36 грн. - інфляційні нарахування(втрати);

1969 грн. - 3% річних.

Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 78 551,08 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення апеляційної скарги.

Приписами ст.ст. 133, 137 ЦПК України до судових витрат віднесені судовий збір та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Згідно квитанції від 26.08.2020 року позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1023 грн., а при подачі апеляційної скарги 1261,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 1 142,10 грн.

Крім того, позивач просить вирішити питання про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаних витрат надано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020 року укладеного ОСОБА_2 із адвокатом Негребовим О.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АЕ №1026547 (а.с. 33-37), копію Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020 року, копію акту приймання - передачі виконаних робіт в якому наведено розрахунок вартості правової допомоги та копія квитанції - розписки про отримання адвокатом Негребовим О.В. від ОСОБА_2 кошти в розмірі 10 000 грн. (а.с. 104-105).

Враховуючи виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 - скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 72, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) 78 551,08 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 72, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1 142,10 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 72, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді