ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/4048/20
провадження № 2/753/1725/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

при секретарі Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Грек А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3 000 гривень на його утримання щомісячно, починаючи з 18.112019 та довічно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є працездатною донькою позивача, проте участі у його утриманні не бере та не надає матеріальної допомоги. Зазначає, що він є непрацездатною особою та є пенсіонером, має незадовільний стан здоров`я, оскільки страждає на ряд захворювань, що потребує постійних витрат на лікування та придбання ліків. Вказує, що єдиним джерелом доходу є пенсія, яка складає близько 4 410 грн. 48 коп. Позивач вказує, що проживає сам в квартирі АДРЕСА_1 , інших близьких родичів немає.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2020 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 07.09.2020 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.10.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити задоволенні позову, з огляду на наступне. Вказує, що позивачем не обґрунтовано та не доведено наявність потреби в отриманні позивачем матеріальної допомоги, оскільки останній отримує пенсію. Крім того, не надано доказів того, що позивач витрачає кошти на лікування та купівлю медичних препаратів. Зазначає, що позивач залишив сім`ю коли відповідачу було чотири роки, у зв`язку із чим вона вважає своїм батьком іншу людину.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

В судовому засідання представник відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України (далі ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків.

За п. 5 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування).

В силу положень ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі за умови, що буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності трьох умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина і не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Позивач, пред`являючи до суду позов про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на його утримання, посилається на те, що є її батьком.

Приписи ч. 3 ст. 75 СК України вказують, що непрацездатною вважається особа, яка досягла загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у ч. 4 ст. 75 СК України.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується позивачем, він є пенсіонером та отримує пенсію за віком, розмір якої станом на 01.01.2019 р. складає 4 410 грн. 48 коп.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Встановлено, що починаючи з січня 2019 року, сума нарахованої позивачу пенсії перевищує суму прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік»

Слід вказати, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги.

Розглядаючи справу, суд з`ясував, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної ним пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на лікування.

Посилання позивача на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин його щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії.

Виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України та, відповідно, ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог.

Крім того, позивач не надав жодного доказу не підтвердження того, що відповідачка дійсно є його донькою.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, позивач не надав доказів в підтвердження тих обставин, що не має інших дітей, які можуть надати матеріальну допомогу.

Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст. 82 ЦПК України, до їх переліку не належать доводи, викладені позивачем у позові.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 205 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 89, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА