Справа № 740/4282/20
Провадження № 2/740/179/21
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

учасники справи:

- представник позивача ОСОБА_1 ,

- представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та передачу до Господарського суду Чернігівської області цивільної справи за позовом Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі також Рада) до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

установив:

У жовтні 2020 року Ніжинська міська рада Чернігівської області звернулася до суду з позовами до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, в яких просила стягнути з відповідачки на свою користь 130 992,00 грн за користування земельною ділянкою площею 0,07 га, кадастровий номер :04:024:0074 (справа № 740/4282/20, провадження № 2/740/1362/20), та 36 078,94 грн за користування земельною ділянкою площею 0,1205 га, кадастровий номер :04:024:0075 (справа № 740/4283/20 (провадження № 2/740/1363/20).

Позови мотивовано тим, що за відповідачкою як фізичною особою зареєстровано на праві приватної власності 37/100 частки нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2017 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1198.

Згідно з цим договором 37/100 частки нежитлових будівель, а саме нежитлова будівля складу літ. «А» загальною площею 335,4 кв. м розташована на двох земельних ділянках: площею 0,07 га з кадастровим номером :04:024:0074 та площею 0,1205 га з кадастровим номером :04:024:0075.

Єдиним користувачем цих земельних ділянок є відповідачка як фізична особа, яка використовує їх для розміщення нежитлової будівлі складу літ. «А» загальною площею 335,4 кв. м.

10.02.2020 року фізична особа ОСОБА_3 через представника за довіреністю подала до Ніжинської міської ради заяву про укладення договорів оренди вказаних земельних ділянок.

26.02.2020 року Ніжинська міська рада прийняла рішення про надання громадянці ОСОБА_3 у користування на умовах оренди терміном на 10 (десять) років указаних земельних ділянок зі встановленням розміру орендної плати та зазначенням про необхідність ОСОБА_3 укласти договори оренди.

Однак станом на 30 вересня 2020 року договорів оренди землі між ОСОБА_3 та Ніжинською міською радою не укладено, речове право користування земельними ділянками не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За інформацією Головного управління ДПС у Чернігівській області фізична особа ОСОБА_3 протягом періоду 2017 2020 роки земельний податок або оренду плату не нараховувала та не сплачувала за жодну земельну ділянку по м. Ніжину.

Отже, фізична особа ОСОБА_3 у період часу з 02.10.2017 року до 30.09.2020 року не набула належних прав власності або користування на земельні ділянки, а тому в зазначений період використовувала їх без достатніх правових підстав і не сплачувала орендної плати.

Відповідачка зареєстрована як фізична особа-підприємець (далі ФОП), але позивач не володіє інформацією про використання нею цих земельних ділянок у підприємницькій діяльності.

Подаючи позови у порядку цивільного судочинства, позивач вказав на те, що факт використання земельних ділянок не в підприємницькій діяльності підтверджується заявами ОСОБА_3 та прийнятими Радою на їх підставі рішеннями, в яких вона значиться як фізична особа громадянка. А тому, на думку позивача, спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім цього, протягом періоду часу з 02.10.2017 року до 15.04.2020 року власником земельних ділянок була територіальна громада в особі Ніжинської міської ради, не дивлячись на відсутність відповідного запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 740/4282/20 (провадження № 2/740/1362/20), ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 10-00 год. 01 грудня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 740/4283/20 (провадження № 2/740/1363/20), ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11-00 год. 01 грудня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2020 року, зокрема, об`єднано в одне провадження цивільну справу № 740/4282/20 (провадження № 2/740/1362/20) зі справою № 740/4283/20 (провадження № 2/740/1363/20), присвоївши об`єднаній справі № 740/4282/20; розгляд справи відкладено на 28 грудня 2020 року, 09-00 год.

У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, востаннє на 17 червня 2021 року, 14-00 год.

Представник відповідачки ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі та передачу справи до Господарського суду Чернігівської області.

Клопотання обґрунтоване тим, що 11.02.2016 року відповідачка зареєструвалася ФОП; основний вид діяльності вантажний автомобільний транспорт. Будучи приватним підприємцем для здійснення підприємницької діяльності з обслуговування та зберігання вантажного автомобільного транспорту вона придбала 37/100 частки нежитлової будівлі складу літ. «А», яка розташована на двох земельних ділянках: площею 0,07 га з кадастровим номером :04:024:0074 для житлової забудови і комерційного використання; площею 0,1205 га з кадастровим номером :04:024:0075 для промисловості. Таким чином, і нежитлова будівля, і земельні ділянки використовуються відповідачкою як ФОП тільки в комерційних та промислових цілях. Оскільки спір виник між Радою та відповідачкою як ФОП, то підсудний Господарському суду Чернігівської області.

У судовому засіданні представник відповідачки підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити. Зауважив, що на час придбання нежитлової будівлі відповідачка була ФОП, і складське приміщення купувалося з метою здійснення підприємницької діяльності. Відповідачка користується земельними ділянками в комерційних цілях, це землі промисловості, і на них зберігається вантажний автомобільний транспорт. У складському приміщенні здійснюється ремонт вантажних транспортних засобів, адже відповідачка як ФОП надає послуги з перевезення.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність указаних у ньому обставин. Зауважив, що для отримання земельних ділянок в оренду відповідачка зверталася як фізична особа громадянка, про що зазначила в своїх заявах. Статус підприємця не свідчить про використання земельних ділянок відповідачкою як підприємцем. З огляду на суб`єктний склад правовідносин, на його думку, спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) к ожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з цим пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єкта господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти господарювання підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (ч. 1. 2, ст. 3 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин (ч. 5 ст. 26 ЦК України).

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, в якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (ч. 2 ст. 2 Земельного кодексу (далі ЗК України).

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам України (ч. 2 ст. 93 ЗК України).

Передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 ЗК України (ч. 3 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що отримання в оренду земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верхового Суду від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 749/230/15-ц та від 3 жовтня 2018 року у справі № 904/1182/17).

Тобто, наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості у правовідносинах з користування земельними ділянками та у правовідносинах стосовно замовлення документації із землеустрою щодо цих ділянок.

За відсутності встановлених судами обставин фактичного використання відповідачем як підприємцем земельних ділянок для здійснення господарської діяльності у період, за який позивач просить стягнути з відповідача суму неодержаного доходу від оренди цих ділянок, Велика Палата Верховного Суду погодилася з аргументами позивача та висновками апеляційного суду про відсутність юрисдикції господарського суду для розгляду цього спору, який має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово визначала співвідношення понять фізичної особи та ФОП та їх правового статусу, оскільки вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, який статус у спірних правовідносинах має відповідач.

15 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) сформувала правовий висновок про те, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

У постанові від 09 жовтня 2019 року в справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) Велика Палата Верховного Суду підтримала свій попередній висновок та зазначила, що для встановлення факту користування відповідачкою земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру. Так, установивши, що відповідачка на спірній земельній ділянці веде підприємницьку діяльність, а саме використовує її в комерційних цілях для розміщення бару-ресторану, літнього майданчика, Велика Палата Верховного Суду закрила провадження у справі та зазначила, що спір підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

У справі, що розглядається, у поданому до суду в порядку цивільного судочинства позові позивач зазначив, що за відповідачкою як фізичною особою зареєстровано на праві приватної власності 37/100 частки нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а саме нежитлова будівля складу літ. «А» загальною площею 335,4 кв. м, що розташована на двох земельних ділянках: площею 0,07 га з кадастровим номером :04:024:0074 та площею 0,1205 га з кадастровим номером :04:024:0075.

Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,07 га з кадастровим номером :04:024:0074 має цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; вид використання житлова забудова і комерційне використання (а. с. 18).

Разом з цим згідно з відомостями з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,1205 га з кадастровим номером :04:024:0075 має цільове призначення та вид використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а. с. 89).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 з 11.02.2016 року зареєстрована як ФОП; основний вид економічної діяльності вантажний автомобільний транспорт (а. с. 43).

За твердженням представника відповідачки, на час придбання нежитлової будівлі відповідачка була ФОП, і складське приміщення купувалося з метою здійснення підприємницької діяльності. Відповідачка і на цей час користується земельними ділянками в комерційних цілях, це землі промисловості, і на них зберігається вантажний автомобільний транспорт, адже відповідачка як ФОП надає послуги з перевезення.

За таких обставин, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

При постановленні ухвали суд враховує також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/4931/16-ц (провадження № 14-478цс19), а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 301/261/19 (провадження № 61-18890св19).

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідачки про закриття провадження у справі слід задовольнити, адже справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому слід роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Стосовно вимог про передачу справи до Господарського суду Чернігівської області, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Отже, ЦПК України передбачено лише можливість передачі справи іншому суду в зв`язку з її непідсудністю, а не у зв`язку з її юрисдикцією іншому суду.

У зв`язку з наведеним вимога представника відповідачки про передачу справи на розгляд до Господарського суду Чернігівської області задоволенню не підлягає.

На підставі ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету судовий збір, сплачений за подання позовів до суду.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 255, 256, 260, 261, 263, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

У задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд до Господарського суду Чернігівської області відмовити.

Повернути Ніжинській міській раді Чернігівської області з державного бюджету судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривень, сплачений за подання позову до суду за платіжними дорученнями від 19 серпня 2020 року № 65 та 66, за реквізитами: отримувач коштів Нiжинське УК/Ніжинський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37716092, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0025303, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Ухвала суду в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повну ухвалу складено і підписано 22 червня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко