Справа № 415/5630/19
Провадження № 2/415/153/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Лисичанськ

Лисичаснький міський суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Луньової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину належного йому житловий будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги вмотивувала тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, з тих підстав, що нею не надано документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду. Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є відповідач - ОСОБА_2 .

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

З наданих доказів встановлено такі обставини:

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 5) встановлено, що її батьком є ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.6) ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 82/2017, заведеної відносно майна ОСОБА_4 , встановлено, що спадкоємці за законом першої черги - доньки померлого: ОСОБА_1 - позивач у справі, та ОСОБА_2 - відповідач у справі, прийняли спадщину після батька, подавши протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Постановою вих № 44/02-31 від 21.02.2018 р. (а.с.8) приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Дергільова Н.М. відмовила ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, підтверджуючих право власності ОСОБА_4 .

Із довідки Лисичанського комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" (а.с.20) вбачається, що станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.1980 р., виданого Лисичанським міськкомгоспом згідно рішення № 241 від 15.04.1980 р..

З копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21.04.1980 р. ціле домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, належить ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 21.04.1980 р..

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом його доньками - позивачем та відповідачем у рівних частках.

Таким чином позивач прийняла спадщину після батька і набула право власності на Ѕ частину належного батькові вказаного нею будинку в порядку спадкування, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Суддя: Д.Ю. Луньова