Справа 237/3816/20
Номер провадження 2/237/285/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.21 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з особливими потребами в розмірі 50 відсотків від заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20 вересня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області. Дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_3 .

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з особливими потребами, діагноз: епісиндром, фебрільно-провокуємі напади на фоні герпетичної інфекції VI типу. Син проживає разом із позивачем в м. Курахове.

Спільне життя між сторонами не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувались сварки, які призвели до того, що сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими.

На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. Спір про розподіл спільно нажитого майна, місця мешкання сина не існує. Позивач зазначає, що оскільки син є дитиною з особливими потребами, він потребує індивідуального навчання та постійного і коштовного медичного забезпечення. Крім того, відповідач інших утриманців не має, є здоровою та працездатною особою, та, на думку позивача, спроможний сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків від заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Тому, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області 29 листопада 2006 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 20 вересня 2003 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 20 вересня 2003 року зроблено актовий запис за № 103. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_6 , чоловіка ОСОБА_6 (а.с. 5)

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку 07 грудня 2010 року підтверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками вказано: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с. 6).

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 76-966-1127, виданої КЗ "МТМО здоров`я дитини та жінки" 16.11.2018 року, та довідки № 575, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги Мар`їнської районної ради 16.05.2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дитиною з особливими потребами, діагноз: епісиндром, фебрільно-провокуємі напади на фоні герпетичної інфекції VI типу. За станом здоров`я потребує індивідуального навчання (а.с. 17-18)

Судом встановлено, що спільне життя між сторонами не склалося з причини різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спір про розподіл спільно нажитого майна не існує.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається « ОСОБА_6 », у відповідача « ОСОБА_6 ».

У судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина потребує постійної батьківської уваги та матеріальної допомоги і знаходиться на утриманні позивача.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 цієї ж статті зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру позовних вимог, зокрема доказів, які підтверджують витрати на дитину. Також сторонами не надано доказів отримання відповідачем достатнього доходу, що б давав підстави для призначення аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини 19.10.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.10.2020 року та до повноліття дитини.

При цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення по справі.

Суд також звертає увагу позивача, що вона може, відповідно до ст. 192 СК України, звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн. (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 206, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений 20.09.2003 року між ОСОБА_1 , (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ») та ОСОБА_2 , який зареєстрований виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 103.

Після розірвання шлюбу залишити сторонам прізвища: позивачу « ОСОБА_6 », відповідачу « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Шахтарська Донецької області, РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.10.2020 року та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Мар`їнським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Сенаторов