Справа № 2-2564/11
Провадження № 6/369/209/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Новіцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив суд замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у справі № 2-2564/11.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.08.2011 Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення по справі № 2-2564/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007 з боржника на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Заявник зазначив, що 17.10.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ним було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, перейшло до заявника.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, безпосередньо у заяві ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» просило розглядати її без участі його представника.

Представник АТ «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась, її представник звернулась до суду із відзивом на заяву ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», в якій заперечувала проти задоволення вимог заявника, просила суд розглядати справу без її участі та участі ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що зазначена заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у травні 2020 року з аналогічною вимогою замінити стягувача АТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у справі № 2-2564/11 заявник вже звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Проте, Києво-Святошинський районний суд Київської області у провадженні № 6/369/224/20 своєю ухвалою від 26.06.2020 відмовив заявнику у задоволенні його заяви, мотивуючи це тим, що відповідно до вимог ЦПК України передбачено залучення до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ст. 55 ЦПК України) та заміну сторони виконавчого провадження або у виконавчому листі до відкриття провадження (ст. 442 ЦПК України).

Судом було зазначено, що жодну з таких вимог заявником не заявлено, так як заявник просить суд замінити стягувача саме у справі, а не залучити правонаступника сторони або замінити сторону виконавчого провадження чи у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У силу положень ст. 13 ЦПК України суд не має права виходити за межі заявлених вимог або з власної ініціативи коригувати вимоги заявника.

Крім того, з огляду на ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважив, що заявником доведено, що ним відповідно до договору про відступлення права вимоги від 17.10.2019 було придбано у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» право вимоги за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним з ОСОБА_1 .

Проте, заявником не надано суду жодного доказу того, що придбане ним за вказаним кредитним договором право вимоги якимось чином пов`язане із цивільною справою № 2-2564/11.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ЦПК України не передбачено, що суд з власної ініціативи має право у такому випадку збирати докази на підтвердження вимог заявника.

З урахуванням викладеного, а саме: неконкретності вимог заявника та недоведеності обставин, на які він посилається, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні його вимог.

Крім того, у липні 2020 року заявник знову звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської областііз заявою, в якій просив суд замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у виконавчому листі № 2-2564/11.

Проте, Києво-Святошинський районний суд Київської області у провадженні № 6/369/296/20 своєю ухвалою від 24.12.2020 знову відмовив заявнику у задоволенні його заяви, мотивуючи це тим, що заявником 17.10.2019 було підписано з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір про відступлення прав вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним з ОСОБА_1 .

З огляду на п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом було встановлено, що відповідно до п. 2 згаданого договору про відступлення прав вимоги від 17.10.2019 за цим договором новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС») в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком (ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами.

Згідно з п. 4 вказаного договору за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС») сплачує грошові кошти у сумі 451 490,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який є спеціальним законом, який регулює відносини в сфері безготівкових розрахунків, платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Згідно з п. 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

З урахуванням наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення № 281 від 11.10.2019 суд вбачав, що ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» доручив АТ «Альфа-Банк» у м. Києві здійснити переказ 451 490,00 грн. зі свого рахунку на рахунок отримувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», проте при цьому суду не було надано жодного доказу того, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» реально отримав вказану суму коштів, що б вказувало згідно з п. 2 договору про відступлення прав вимоги від 17.10.2019 на момент набуття ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» усіх прав кредитора за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним з ОСОБА_1 , та вибуття з правовідносин ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

З огляду на вказане суд відмовив ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у задоволенні заяви про заміну стягувача виконавчого провадження у зв`язку із недоведеністю набуття ним прав кредитора за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007.

Вказані ухвали набрали законної сили, так як оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Попри вказане, заявник втретє звертається до суду і, не зважаючи на попередні вказівки суду, знову не конкретно вказав у заяві вимоги (нормами ЦПК України не передбачено на стадії виконання рішення суду процедуру заміни стягувача у справі, законодавець визначив лише заміну сторони у виконавчому документі або у виконавчому провадженні), не надав суду жодного доказу того, що придбане ним за вказаним кредитним договором право вимоги якимось чином пов`язане із цивільною справою № 2-2564/11 (у наданих заявником доказах відсутні вказівки на те, що кредитний договір № 45-110/07-А від 07.08.2007 пов`язаний зі справою № 2-2564/11), а також що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» реально отримав вказану суму коштів, що б вказувало згідно з п. 2 договору про відступлення прав вимоги від 17.10.2019 на момент набуття ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» усіх прав кредитора за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним з ОСОБА_1 , та вибуття з правовідносин ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», так як зі змісту ст. 1, п. 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вбачається, що платіжне доручення не може бути підтвердженням отримання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 згаданого кредитного договору.

З огляду на викладене, керуючись ч. 1 ст. 18 ЦПК України, суд приходить до висновку, що, так як заявник всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів всіх обставин, необхідних для задоволення його заяви, а суд позбавлений права з власної ініціативи збирати докази, не сформулював правильно своїх вимог при тому, що суд в силу вимог ст. 13 ЦПК України не в праві виходити за межі заявлених вимог або з власної ініціативи коригувати вимоги заявника, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну стягувача у цивільній справі № 2-2564/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 18, 81, 258, 260, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Ковальчук