Провадження № 4-с/522/38/21
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, стягувач ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13.03.2019 року його та ОСОБА_3 позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності залишено без розгляду з підстав п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Додатковим рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 квітня 2019 року з позивачів на користь відповідача стягнуто судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, по 5000 гривень з кожного. Зазначив, що 19 липня 2019 року він дізнався про те, що приватним виконавцем Хлєбніковим О.В. 12 липня 2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/21104/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси 21 травня 2019 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 5000 гривень та про стягнення з нього на користь приватного виконавця основної винагороди в розмірі 500 гривень. У той же день він надіслав приватному виконавцю заяву про зупинення виконавчого провадження, оскільки ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 13 березня 2019 року, в якій, крім іншого просив повідомити за якими реквізитами необхідно здійснити платежі, проте відповідь від суб`єкта оскарження не отримав. 14 серпня 2019 року йому стало відомо, що 15 липня 2019 року цим виконавцем винесено постанови про накладення арешту на його майно, а також на грошові кошти, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця в загальному розмірі 5500 гривень.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , просив визнати:

- неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбнікова Олександра Володимировича, яка полягає у не розгляді його заяви від 19.07.2019 року та ігнорування відомостей на обставини, які викладені у заяві;

- неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбнікова Олександра Володимировича від 15.07.2019 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59525834;

- неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбнікова Олександра Володимировича від 15.07.2019 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59525834.

Одночасно із скаргою заявник звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку на її подання.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13.09.2019 року відкрито провадження у справі на підставі ст.ст. 447 - 449 ЦПК України.

03.10.2019 року до суду надійшли письмові пояснення від представника ОСОБА_2 адвоката Фомічова І.О., згідно яких посилався на пропущення заявником процесуальних строків подання даної скарги. Вказував, що помилкове звернення до суду з позовом з порушенням правил підсудності та визначеного законом порядку оскарження дій виконавця не є поважними причинами пропуску строку на оскарження дій виконавця, що позов ОСОБА_1 був підготовлений фахівцем у галузі права адвокатом Євценко Р.І.. Також заявив вимогу щодо стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 5100 грн.

Приватним виконавцем 07.10.2019 року до суду було надано відзив на скаргу, згідно якого не визнав її в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року було витребувано докази у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В., а саме належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №ВП59525834за виконавчим листом №522/21104/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з надання правової допомоги у сумі 5000, 00 грн..

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, стягувач ОСОБА_2 залишено без розгляду. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за правову допомогу у розмірі 5020, 00 грн. (п`ять тисяч двадцять). В іншій частині судових витрат відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційна скарга адвоката Євценка Р.І. в інтересах ОСОБА_1 задоволена. Ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2019 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

20 березня 2020 року за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, матеріали справи передані для розгляду судді Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 24 березня 2020 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення приватного виконавця. Прийнято до свого провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, стягувач ОСОБА_2 .

12 листопада 2020 року від Приватного виконавця Хлєбникова О.В. до суду надійшла засвідчена копія постанови про закінчення виконавчого провадження № 59525834 від 19.10.2020 року.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Представником скаржника ОСОБА_1 , адвокатом Євценко Р.І., було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із наданих суду документів, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без розгляду, яка 15 квітня 2019 року оскаржена ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2019 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги по 5 000 (п`ять тисяч) гривень з кожного.

21 травня 2019 року представнику стягувача ОСОБА_4 видано виконавчі листи №522/21104/17 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судових витрат на користь ОСОБА_2 , які 11 липня 2019 року звернуті до примусового виконання.

04 червня 2019 року Одеським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року про залишення позову без розгляду.

12 липня 2019 року 2019 року приватним виконавцем Хлєбниковим О.В. прийняті постанови про:

1) відкриття виконавчого провадження № 59525834 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 5 000 (п`ять) гривень на підставі виконавчого листа №522/21104/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси 21 травня 2019 року;

2) стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди на користь приватного виконавця Хлєбникова О.В. в розмірі 500 гривень.

15 липня 2019 року приватним виконавцем Хлєбникова О.В. прийняті постанови про:

- арешт рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, в загальному розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

- арешт коштів грошові кошти у всіх видах валют, що містяться на всіх рахунках, в тому числі карткових та депозитних, відкритих в АТ "Райффайзен Банк Аваль"(МФО 380805), АТ "УкрСиббанк" (МФО 351005), АТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313), АТ "Ощадбанк" (МФО 300465), АБ "Південний" (МФО 328209), ПАТ "Укрсоцбанк" (МФО 300023), АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (МФО 305299), ПАТ "МТБ Банк" (МФО 328168), АТ "СБЕРБАНК" (МФО 320627), АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528), АТ "АЛЬТБАНК" (МФО 320940), АТ "ТАСКОМБАНК" (МФО 339500), ПАТ "БАНК ВОСТОК" (МФО 307123), ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (МФО 300614), АТ "ПРАВЕКС БАНК" (МФО 380838), ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (МФО 322001), АБ "УКРГАЗБАНК" (МФО 320478), АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984), ПАТ "ПУМБ" (МФО 334851) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця - 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

19 липня 2019 року ОСОБА_1 отримав від приватного виконавця рекомендований лист з копіями постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього основної винагороди.

У той же день боржник надіслав приватному виконавцю заяву про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали апеляційного суду від 04 червня 2019 року про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року про залишення позову без розгляду та, крім того, просив надіслати відповідь на низку його питань.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вищевказаним законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

При цьому, згідно ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802) (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити, серед іншого: мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції, оскаржувані постанови приватного виконавця Хлєбникова О.В. не містять обґрунтування мотивів, з яких приватний виконавець виходив, накладаючи арешт саме на все рухоме та нерухоме майно, та на грошові кошти у всіх видах валют, що містяться на всіх рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті та належать ОСОБА_1 .

Хоча резолютивна частина вказаних постанов про арешт майна та коштів ОСОБА_1 і містить застереження про накладення таких арештів в межах суми звернення стягнення, але фактично, такий арешт, згідно постанови приватного виконавця Хлєбникова Олександра Володимировича накладено на кошти в розмірі 5 500 гривень на всіх рахунках ОСОБА_1 .

Так, на виконання постанови про арешт коштів ОСОБА_1 , кожна, зазначена у постанові банківська установа, фактично здійснює обмеження ОСОБА_1 у користуванні грошовими коштами на суму 5 500 гривень, а те й у користуванні всіма коштами, чим порушено засади законності, співмірності та справедливості.

Вартість же нерухомого та рухомого майна боржника беззаперечно перевищує 5 500 гривень, які стягуються на підставі постанови № 59525834 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. від 15.07.2019 року, таким чином, накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 суттєво порушує принцип співмірності.

Крім того, арешт на рухоме майно ОСОБА_1 , в порушення ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» без проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання та без опису такого майна.

Як вбачається з наданої представником боржника ОСОБА_1 виписки з рахунку № НОМЕР_1 пенсійного рахунку скаржника, що відкритий в ПАТ «МТБ Банк» на вказаному рахунку арештовано кошти в сумі 5 500 гривень.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту, зокрема, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення на стягнення на які заборонено законом.

За змістом ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича, що полягає в не розгляді заяви ОСОБА_1 від 19.07.2019 року та ігноруванні відомостей та обставин повідомлених в ній є недоведеними.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников Олександр Володимирович, стягувач ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича від 15.07.2019 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59525834, та від 15.07.2019 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59525834.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська