Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1623/21
Провадження № 2/711/1523/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника позивача Молчанович Н.О.,

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_1 про відібрання неповнолітнього ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1 без позбавлення останньої батьківських прав.

В обґрунтування позову позивач вказує, що громадянка ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, відповідно до власноруч написаної нею заяви від 01.02.2021 року, вона погоджується на відібрання в неї сина без позбавлення її батьківських прав, оскільки вона має протипоказання до фізичних навантажень і за станом свого здоров`я не має можливості в повному обсязі займатись утриманням та вихованням дитини.

За інформацією адміністрації КЗ «Смілянська спеціалізована мистецька школа-інтернат Черкаської обласної ради», де навчається неповнолітній ОСОБА_2 , психо-емоційний стан матері негативно впливає на дитину. Мати неодноразово свідомо провокувала конфлікти із сином, забирала ключі від квартири та позбавляла його можливості вільного доступу до житла.

Також, позивач зазначає, що на даний час відібрання неповнолітнього від матері є по суті превентивною мірою відносно матері, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив дитини з родиною, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним.

Тому, захищаючи права та інтереси дитини, а також враховуючи, що подальше перебування неповнолітнього ОСОБА_2 в родині є небезпечним для його здоров`я, та, керуючись ст. 19, п. 2 ч. 1 ст. 170 СК України, Законом України «Про органи і служби у справах дітей, та спеціальні установи для дітей», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», позивач просить суд відібрати у ОСОБА_1 , без позбавлення останньої батьківських прав, неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органу опіки та піклування м. Черкаси для його подальшого влаштування.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам наданий строк для подачі заяв по суті справи.

В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , - за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, про що надала суду письмову заяву від 08.06.2021 року. Також в судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона дійсно за станом свого здоров`я, на теперішній час вона не може повноцінно забезпечити належний догляд за своїм неповнолітнім сином.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи 711/1623/21, що відповідачка ОСОБА_1 являється рідною матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про батька неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10).

Відповідно до висновку, за підписом міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 01.03.2021 року № 113/30-03-03, про доцільність відібрання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення останньої батьківських прав, громадянка ОСОБА_1 має другу групу інвалідності і згідно з довідкою до акту огляду медико-соціально експертної комісії від 01.12.2020 року, виданої міжрайонним МСЕК № 4 м. Черкаси, має протипоказання до фізичних навантажень. За інформацією адміністрації КЗ «Смілянська спеціалізована мистецька школа-інтернат Черкаської обласної ради», де навчається неповнолітній ОСОБА_2 , психо-емоційний стан матері негативно впливає на дитину. Мати неодноразово свідомо провокувала конфлікти із сином, забирала ключі від квартири та позбавляла його можливості вільного доступу до житла (а.с. 4-5).

Крім того, відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 21.01.2021 року № 2, складеного фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб, складні життєві обставини в родині ОСОБА_1 підтвердилися, між матір`ю та неповнолітнім постійно виникають конфлікти та непорозуміння, дитина відчуває сильний негативний вплив з боку матері. Випадок в родині класифіковано, як середньої складності.

Вказаними висновками також встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 погоджується на відібрання в неї неповнолітнього сина ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У всіх цих випадках підставами для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки, незалежно від суб`єктивних причин такого положення.

Відповідно до ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відібрання неповнолітнього ОСОБА_2 від його матері ОСОБА_1 без позбавлення останньої батьківських прав. Таке рішення буде відповідати інтересам дитини та продиктовано саме турботою про неповнолітнього ОСОБА_2 і неможливістю матір`ю, через стан її здоров`я, самостійно визначити його долю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Ухвалою судді придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 12.04.2021 року за клопотанням позивача Органу опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , було відстрочено сплату судового збору при пред`явленні ним позову до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав до ухвалення судового рішення.

Враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в повному обсязі, однак, оскільки відповідачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як особа, що має інвалідність ІІ групи, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Міськрайонної МСЕК № 4 серія 12 ААБ № 779694, тому вона не повинна сплачувати судовий збір.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80-82, 95, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про судовий збір», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Органу опіки та піклування м. Черкаси, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), без позбавлення батьківських прав, неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Органу опіки та піклування м. Черкаси для його подальшого влаштування.

Рішення в частині відібрання дитини допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складений 18.06.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко