Справа № 647/1071/21
№ провадження 2/647/398/2021
17.06.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Корсаненкової О.О.
за участю секретаря: Степанюк М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №647/1071/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна, до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,
учасники справи:
представник позивача адвокат Ієговська А.О.,
Судове засідання від 27.05.2021 року було відкладено через невиконання ухвали суду про витребування зазначених матеріалів.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав, просила задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином через офіційну електронну адресу. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Милівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 06.06.1981 року, актовий запис №11, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Милове Бериславського району Херсонської області, батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_7 (а.с. 17).
Зі змісту постанови вбачається, що 30.11.2019 року близько 22.50 год. за адресою м. Херсон вул. Перекопська біля будинку № 181-А мав місце наїзд автомобіля MITSUBISHI д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_5 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу спричинено тілесні ушкодження, від яких останній 08.12.2019 року загинув у Херсонській обласній клінічній лікарні. Дана дорожньо-транспортна подія та її наслідки знаходяться у причинному зв`язку із порушенням п.п.4.4, 4.14 ПДР України з боку пішохода ОСОБА_5 .
Отже, в результаті ДТП ОСОБА_5 помер, про що також свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.12.2019 року, актовий запис №21 (а.с. 16).
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО1760834, діючий на 30.11.2019 року (а.с.15).
На момент смерті ОСОБА_5 мав на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.04.2004 року (а.с. 19) та малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 07.07.2020 року (а.с.20).
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей, є колишньою дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 13.08.2009 року (а.с. 18).
Згідно із розпорядження голови районної державної адміністрації №239 від 26.06.2020 року, встановлено опіку над дитиною-сиротою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначено опікуном ОСОБА_1 , 1983 року народження, мешканку с. Милове Бериславського району Херсонської області. Покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психологічний розвиток дитини на опікуна ОСОБА_1 (а.с.23).
Відповідно до інформації про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого, ОСОБА_1 повідомила, що на момент смерті ОСОБА_5 до кола осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого входили: батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24).
Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За положеннями частини першої статті 1200 ЦК України, передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема, шкода відшкодовується дитині до досягненню нею вісімнадцяти років; батькам, які досягли пенсійного віку.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частиною першою ст. 21 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», власників наземних транспортних засобів шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
При цьому, відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону, страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо - транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо - транспортної пригоди.
Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3 ст. 27 Закону).
Суду не надано належних доказів наявності обставин непереборної сили, що спричинили заподіяння смерті ОСОБА_5 або доказів його умислу щодо такого наслідку ДТП.
Превалювання інстинкту самозбереження у поведінці кожної психічно здорової людини є загальновизнаним фактом, що не потребує доказування.
Отже, слід визнати, що вина ОСОБА_4 у заподіянні його смерті мала форму необережності, оскільки доказів наявності умислу на вчинення суїциду не встановлено.
Виходячи з наведеного, ОСОБА_4 , використовуючи автомобіль MITSUBISHI д/н НОМЕР_1 , повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки незалежно від його вини.
При цьому, виходячи із вищезазначених норм чинного законодавства, позивач, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей загиблого, має право на відшкодування моральної шкоди, а також шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 465/4287/15 (ухвала від 11.12.2019 року) зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Виходячи з положень п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до числа осіб, яким належить компенсація від страховика моральної шкоди входять: батько загиблого - ОСОБА_6 , мати загиблого - ОСОБА_7 , син загиблого - ОСОБА_2 , дочка загиблого - ОСОБА_3 .
Оцінюючи заявлений позивачем розмір моральної шкоди, суд виходить із характеру немайнових втрат, невідворотності завданої шкоди та відповідність заявленого розміру шкоди у сумі 50 076,00 грн. вимогам п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент ДТП (відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2019 року становила 4 173,00 грн.) - 4 173,00 грн., наявністю чотирьох осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого, наявності законодавчого обмеження у розмірі виплат - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (12 місяців * 4 173,00 грн. / 4 = 12 519,00 грн.) та вважає, що з відповідача на користь кожної дитини загиблого у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 12 519,00 грн.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.07.2020 року у справі №554/858/19, де зазначено про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Крім того, виходячи з положень п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на момент смерті ОСОБА_5 особами, які перебували на утриманні останнього та, відповідно, мають право на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ч.1 ст. 1200 ЦК України, є його неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Оцінюючи заявлений позивачем розмір шкоди, заподіяної смертю потерпілого, суд виходить із відповідності заявленого розміру шкоди у сумі 150 228,00 грн. вимогам п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент ДТП - 4 173,00 грн., наявністю двох осіб, що перебували на утриманні загиблого, законодавчого визначеного розміру виплат - не менше 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (36 місяців * 4 173,00 грн. / 2 = 75 114,00 грн.) та вважає, що з відповідача на користь кожної дитини загиблого у відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, підлягає стягненню 75 114,00 грн.
За встановлених обставин, на підставі наявних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку відповідно до норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Повне рішення складено 18.06.2021 року.
Суддя О.О.Корсаненкова