Справа № 243/8240/20
Провадження № 2/243/188/2021
10 лютого 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
при секретарі Нікіфорової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку житлового будинку та про визнання права власності на частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та будівлями,
ВСТАНОВИВ
У вересні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що їй на праві власності належить 11/12 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину № 573 від 02.03.1988 року 1/12 частка вказаного будинку належить ОСОБА_2 , який з 1989 року у вказаному будинку не мешкає, про своє місто перебування не повідомляє, в утриманні спірного майна участі не приймає, його станом не цікавиться. Ринкова вартість 1/12 частки будинку складає 7400 грн. Частка, що належить відповідачу, є незначною, спірний будинок є неподільним майном у зв`язку із його невеликими розмірами. На підставі ст. 365 ЦК України просила суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/12 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/12 частку житлового будинку, який розташований за вказаною адресою.
Позивачка та її представник адвокат Чередниченко Ю.В. в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволені позову (а.с.5, 52).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.42, 49).
В зв`язку з зазначеним, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, у розмірах 11/12 та 1/12 частки відповідно, належить житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,1 кв.м., що підтверджується довідкою КП «БТІ» № 1481-18/0.44/01 від 24.06.2020 року (а.с.16); свідоцтвом про право власності на частку житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 3417, виданого 06.08.2012 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. (а.с.22); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2020 року (а.с.23); свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.03.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 573, виданого Ванівською державною нотаріальною конторою (а.с.27); актом про проведені електронні торги від 07.05.2020 року (а.с.29); Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2020 року (а.с.30-32).
Відповідно до висновку про вартість майна від 02.09.2020 року, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , ринкова вартість 1/12 частки спірного житлового будинку складає 7400 грн. (а.с.28).
З Акту про фактичне проживання № 129 від 13.08.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Лимани», вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, особистих речей в будинку не має, сусіди його ніколи не бачили (а.с.24).
20 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області вартість 1/12 частки спірного житлового будинку у розмірі 7400 грн. (а.с.51).
Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Конструкція норми статті 365 ЦК України не передбачає отримання згоди співвласника на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, тоді як гарантією дотримання його прав виступає попереднє внесення співвласником, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні, вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льонрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що частка відповідача у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є незначною, спільне володіння і користування майном є неможливим, тому є правові підстави для припинення права ОСОБА_2 на 1/12 частки зазначеного житлового будинку.
Суд виходить з того, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки з 1989 року і по теперішній час відповідач спірним житловим будинком не користується, у ньому не проживає.
Як визначено частинами 1- 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до наданого позивачкою звіту про оцінку майна від 02.09.2020 року ринкова вартість оцінюваної 1/12 частки житлового будинку складає 7400 грн. Саме таку суму було внесено позивачкою на депозитний рахунок суду (а.с.51).
Визначаючи розмір грошової компенсації, суд керується саме вищезазначеним звітом про оцінку майна. Згідно із пунктом 4 частини 3 статті 2 ЦПК України основним принципом цивільного судочинства, зокрема, є змагальність сторін. Разом з тим, відповідач не оспорював визначену експертом ринкову вартість спірного житлового будинку.
З огляду на те, що частка відповідача в спірному житловому будинку за своїм розміром та вартістю є незначною, спільне володіння і користування будинком між позивачкою і відповідачем неможливо, відповідач не проживає у зазначеному будинку, суд вважає, що припинення права спільної часткової власності відповідача на 1/12 частку у спірному житловому будинку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 374, 376, 382-384, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку житлового будинку та про визнання права власності на частку житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та будівлями, - задовольнити у повному обсязі.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/12 частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,1 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., вартість якої складає 7400 грн.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/12 частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,1 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., вартість якої складає 7400 грн., яка належала ОСОБА_2 .
Виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з депозитного рахунку суду (отримувач коштів Територіальне управління державної судової адміністрації України в Донецькій області, код отримувача 262288796, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ) грошову компенсацію за 1/12 частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 7400 (сім тисяч чотириста) грн. 00 коп., внесену ОСОБА_1 за квитанцією від 20 січня 2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков