Справа № 346/1425/21
Провадження № 2/346/956/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді П`ятковського В.І.,

за участю секретаря Маушевської Г.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Нижньовербізької сільської ради об`єднаної територіальної громади, про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина за законом.

У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їм відмовив, у зв`язку із тим, що площа нерухомого майна змінилася через проведену самочинну добудовою до житлового будинку.

Позивачі вказують, що померлому ОСОБА_4 належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі дозволу на реконструкцію будинку померлий спадкодавець 22 лютого 2018 року отримав будівельний паспорт та провів реконструкцію спірного будинку, однак не встиг внести зміни у технічну документацію, тому житловий будинок зареєстровано за ним без врахування проведеної прибудови.

Враховуючи, що прибудова готова до експлуатації, воконана з додержанням діючих архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм і правил, просять визнати за ними право власності в рівних частках на зазначений об`єкт нерухомості.

Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.

Представник Нижньовербізької сільської ради в підготовче засідання також не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, та копією договору дарування (а.с. 10, 11, 12).

На підставі дозволу на реконструкцію житлового будинку та виданого 22 лютого 2018 року будівельного паспорту ОСОБА_3 провів реконструкцію вказаного житлового будинку, внаслідок якої загальна площа збільшилася з 78,9 кв.м на 95,3 кв.м, а житлова - з 68,5 кв.м до 76,6 кв.м. (а.с. 41-59).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 27 травня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 61 (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на вказане нерухоме майно. Спадкоємцями на спадкове майно є позивачі, які проживали із спадкодавцем на день відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради № 199 від 13 березня 2021 року (а.с. 84).

Повідомленням про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 лютого 2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя здійснено реконструкцію будинку, внаслідок чого змінилась його площа (а.с. 83).

У відповідності до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Наявні докази вказують, що спірна самочинна добудова здійснена на земельній ділянці, яка є прибудинковою територією і на даний час належить відповідачу, Нижньовербізькій сільській раді Коломийського району.

Висновком звіту № 09.11/2020-С «Про проведення технічного обстеження щодо стану будівельних конструкцій прибудови (літ А1) до житлового будинку по АДРЕСА_1 », що був складений ТзОВ «ЕКА-Захід» встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного житлового будинку (а.с. 16-50).

Згідно звіту про незалежну оцінку будинковолодіння за вказаною адресою його вартість становить 256 100 грн. (а.с.61).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивачі є спадкоємцями за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, спадкодавець здійснив реконструкцію спірного майна, без внесення відповідних змін у технічну документацію, а відповідач, як орган місцевого самоврядування, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачами, які у свою чергу, не в змозі оформити своїх прав через проведену без дозвільної документації реконструкцію будинку, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на будинковолодіння, шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 376, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200 ч. 3, 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок позначений літерою А загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 76,6 кв.м., господарські споруди та будівлі: прибудову позначену літерою А1, стайню позначену літерою Б, оборіг позначений літерою В, погріб позначений літерою Г, вбиральню позначену літерою Д, криницю № 1, огорожу № 2-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 червня 2021 року.

Суддя П`ятковський В. І.