Провадження № 2/161/618/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:головуючого - судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання - Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, час шлюбу із відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2013 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Цим же рішенням суд ухвалив змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.09.2006 року. Вирішено стягувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.09.2006 року, в твердій фошовій сумі в розмірі по 500 (п`ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення повноліття. Разом з тим, зазначає, що їх спільна донька ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки виданої в.о. ректора Луцького національного технічного університету П.П. Савчуком, ОСОБА_3 з 22.09.2020 року є студенткою факультетуту бізнесу освітнього ступеня бакалавра на основі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста ленної форми здобуття освіти, спеціальність «Менеджмент», на місце за кошти державного бюджету. Враховуючи її вік, а також те, що вона не працює, але продовжує навчання, на забезпечення її потреб позивач витрачає чималі гроші. Витрати на доньку становлять витрати на купівлю одягу, навчальних посібників, літератури, харчування. У свою чергу, відповідач постійного доходу немає. Його доходи мають нерегулярний характер. Допомогу надавати він має можливість, є працездатного віку.

Враховуючи викладене, просить суд присудити стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-ох років за умови продовження нею навчання.

20.11.2020 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позовні вимоги він не визнає виходячи з наступного. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що їх спільна з позивачкою дочка ОСОБА_3 проживає у м.Луцьк, так само як і навчається у м.Луцьк, отримує стипендію орієнтовно у розмірі 1300 грн. У свою чергу, він, на даний момент не має можливості утримувати дочку, оскільки не працює, постійного доходу не має, отримує лише пенсію по інвалідності близько 850 грн. щомісячно. При цьому звертає увагу на те, що не має можливості працювати, адже у 2014 року переніс інсульт, через що отримав групу інвалідності, потребує періодичного лікування. Разом з тим, зазначає, що бажає працювати, однак за рекомендаціями лікаря (протипоказана робота з фізичним та психоемоційним навантаженням) не може працевлаштуватись. 06.03.2020 року звернувся в Луцький міський центр зайнятості для пошуку роботи. Однак, станом на сьогоднішній день не працевлаштований. Зазначає, що проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , яка є особою непрацездатного віку. Зазначені обставини унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3 , а тому в задоволенні позову він просить відмовити повністю.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_7 до початку судового засідання подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути у судове засідання у зв`язку із сімейними обставинами.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відкладення проведення судового засідання у даній справі, оскільки викладені у клопотанні представника відповідачаобставини жодними доказами не обгрунтовні.

За наведених обставин, суд вважає неявку відповідача та його представника таку, яка відбулася без поважних на те причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що за час шлюбу в подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась їх спільна донька - ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з довідки № 815-03-35, виданої 11.09.2020 року Луцьким національним технічним університетом, ОСОБА_3 22 вересня 2020 року зарахована студенткою факультету бізнесу освітнього ступеня бакалавра на основі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста денної форми здобуття освіти, спеціальність 073 "Менеджмент", на місце за кошти державного бюджету до Луцького НТУ (а.с. 7).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є здоровою, працездатною, на обліку у лікарів не перебуває.

Згідно довідки про доходи № 7481 5046 6443 1402 від 03.11.2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, відповідач щомісячно отримує близько 850 грн. пенсії по інвалідності.

Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААб № 689811, виданої 03.07.2020 року Луцькою міською МСЕК, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 01.07.2020 року, та за станом його здоров`я, йому заборонено роботи з фізичним та психоемоційним перенавантаженням. Інвалідність встановлена на строк до 01.08.2021 року.

Вищевказане свідчить про наявність у ОСОБА_2 обмежень у його працездатності, проте жодним чином не спростовує тієї обставини, що останній позбавлений можливості працювати та отримувати заробіток.

При цьому, суд не приймає до уваги усю іншу документацію щодо стану здоров`я відповідача, оскільки така містить відповідну інформацію в минулому.

Суд не приймає до уваги ту обставину, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 перебуває на його утриманні. Зокрема, в ході розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів того, що його матір немає джерел доходу та в тій чи іншій мірі перебуває на його утриманні.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-ох років за умови продовження нею навчання.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулась 02.10.2020 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на його користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі ст.ст. 198-201 СК України, керуючись ст.ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з 02.10.2020 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 08 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук