РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 570/775/17

Провадження № 22-ц/4815/743/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В.,Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

учасники справи:

позивачі- ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2021 року, ухвалене в складі судді Красовського О.О., повний текст рішення складено 21.03.2021 року у справі № 570/775/17

в с т а н о в и в :

У 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2021 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позивач та його представник у судові засідання, які відбулися 25.02.2021 р., 16.03.2021 р., не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача не подавалося. Клопотання від 16/03/2021 року подане представником позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату, не підписане відправником електронним цифровим підписом.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач вказує на її незаконність, оскільки судом порушено норми процесуального права.

Скаргу мотивує тим, що в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, а тому у суду були відсутні підстави для залишення позову без розгляду. Крім того, зазначає, що повноваження його представника ОСОБА_5 закінчились 19 квітня 2020 року.

Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 вказує, що судове рішення законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що позивач у судове засідання повторно ( двічі поспіль) без поважних причин не з`явився,про причини неявки суд не повідомив.

Проте з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

На підставі частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що провадження у цій справі відкрито згідно ухвали суду від 06 квітня 2017 та призначено до розгляду на 21 квітня 2017 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 07.09.2017 року справу передано у провадження судді Красовського О.О., який ухвалою від 12 вересня 2017 року справу призначив на 18 вересня 2017 року.

В подальшому справа неодноразово відкладалась з різних причин, зокрема у зв`яку із неявкою позивача та його представника: 09.12.2020 р., 26.01.2021 р., 23.02.2021 р., 24.02.2021 р., 25.02.2021 р., 16.03.2021 року.

Аналіз матеріалів свідчить, що про розгляд справи 23.02.2021 року позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення 30.01.2021 року (а.с. 246 т.1).

Проте, до суду ні позивач, ні його представник не з`явились, у зв`язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву до 24.02.2021. Оскільки позивач 24.02.2021 не з`явився в судове засідання, судом продовжено перерву до 25.02.2021 року.

Будь-які докази про повідомлення позивача про оголошення перерви та відкладення судового засідання з 23.02.2021 на 24 та 25 лютого 2021 року в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач ОСОБА_6 04.03.2021 року отримав судову повістку на 16.03.2021 року (а.с.250). Проте у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин друга поспіль неявка без поважних причин позивача в судове засідання відсутня.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що представник позивача ОСОБА_7 подала клопотаня 23 лютого та 16 березня 2021 року про відкладення судового засідання.

На вказані обставини, місцевий суд уваги не звернув, належної оцінки останнім не надав, що призвело до передчасного рішення у справі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 43 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов`язком позивача, тому він має право не з`являтися до суду, якщо його явка не буде визнана обов`язковою для дачі пояснення, проте місцевий суд такої ухвали не постановляв.

Встановивши відсутність доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи 24,25 лютого 2021 року, а отже і відсутність повторності неявки належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 червня 2021 року.

Головуючий :

Судді :