Провадження № 2-др/127/51/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Яковенко Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці заяву представника відповідача про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2021 року позов у вказаній цивільній справі за заявою представника позивача було залишено без розгляду (Т.2 а.с. 149).

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, зокрема, витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката Яценко О.С., яка мотивована тим, що в ході підготовчого судового засідання представником позивача було подано клопотання про проведення судової експертизи. З висновку експерта вбачається, що позивач є батьком дитини. Тому, у травні 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Посилаючись на ч.ч. 5, 6 ст. 142, ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник відповідача просив стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати, пов`язані з розглядом справи щодо оплати професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд заяви про розподіл судових витрат без участі сторони відповідача. В заяві представник відповідача зазначив, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви без його участі, в якій він заперечив щодо стягнення витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, у зв`язку з неподанням стороною відповідача попереднього розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору, а саме з відзивом на позов. Тому, на думку представника позивача, відповідач позбавлена права в подальшому вимагати відшкодування таких витрат.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заяву представника відповідача про розподіл судових витрат слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2019 року між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «ЮРКОН» укладено договір про надання професійної правничої допомоги та відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою до вказаного Договору від 13.09.2019 року та квитанції №28216846-1 від 132.09.2019 року відповідачем було сплачено 10000,00 грн. адвокатському об`єднанню «ЮРКОН» за надання юридичних послуг у цивільній справі №758/14732/18 (Т. 1 а.с.116-121).

Виходячи з положень ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За ч. 9 ст. 141 ЦПК, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, відповідно до наведених норм цивільно-процесуального законодавства, підставою для стягнення компенсації судових витрат при постановленні ухвали суду про залишення позову без розгляду, є встановлення судом необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст. 142 ЦПК України), а також у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони (ч.6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 цього Кодексу).

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Суд приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, пред`явив безпідставний позов до відповідача про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 фактично не погодився з рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 20.02.2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до нього про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.04.2012 року було залишено без змін. Вказаним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено та визнано ОСОБА_1 батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. При цьому судами було встановлено, що за клопотанням позивача двічі призначалась судово-генетична експертиза для встановлення родинного зв`язку між ОСОБА_1 та дитиною, але для проведення експертизи він не з`явився. При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка позивача ОСОБА_1 у вигляді неявки до експертної установи без поважних причин чотири рази розцінюється судом як побоювання вірогідного встановлення його батьківства щодо неповнолітньої дитини, батьківство щодо якої він не визнає (Т.1 а.с. 21-22).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/1768-БД від 26.03.2021 року за результатами проведення судової молекулярно-генитичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 22.12.2020 року у даній цивільній справі, позивач ОСОБА_1 може бути батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є відповідач ОСОБА_2 . При цьому, ймовірність даної події складає 99,9999% (Т.2 а.с. 108-111).

Після ознайомлення з матеріалами справи представником позивача 05.05.2021 року, ним було подано клопотання від 13.05.2021 року про залишення позову без розгляду (Т.2 а.с. 138, 142).

З огляду на викладене вище суд не приймає до уваги твердження представника позивача про відсутність у відповідача правових підстав вимагати відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи фактичні обставини справи та надані стороною відповідача докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною відповідача сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною позивача суду не надано.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення заяви представника відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 44, 137, 141, 142, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: