Справа № 524/7073/20
Провадження №2/524/863/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору міни дійсним та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним , -
У жовтні 2020 року до суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору міни дійсним.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 14.04.2000 року на Кременчуцькій товарній біржі між нею та відповідачем укладений договір міни квартири, відповідно до якого вони з сином обміняли належні їм 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .
З метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру звернулися до державного реєстратора виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, але рішенням №54590409 від 15.10.2020 року відмовлено у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що вказаний договір міни не був нотаріально посвідчений, на момент укладення договору міни ОСОБА_2 був неповнолітнім, а також не зазначений вид спільної власності.
Ухвалою суду від 09.12.2020 року по справі відкрито спрощене провадження.
12.01.2021 на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.04.2000 року на Кременчуцькій товарній біржі між нею та ОСОБА_4 укладений договір купівлі продажу квартири, відповідно до якого вона набула право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , а також цього дня нею набуто 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору міни, укладеного між нею та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації №239837297 від 06.01.2021 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відсудження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 право власності не зареєстроване.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , укладений та зареєстрований 14 квітня 2000 року на Кременчуцькій товарній біржі, реєстраційний № 3-250 та визнає позов позивачів за первісним позовом про визнання дійсним договору міни 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 , укладений та зареєстрований 14 квітня 2000 року на Кременчуцькій товарній біржі, реєстраційний № 3-251.
Ухвалою суду від 19.01.2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з об`єднанням справ.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позов підтримують, просять задовольнити. Не заперечують проти задоволення зустрічних позовних вимог
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 зустрічні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти задоволення первісного позову.
Представник третьої особи Департаменту Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 26 жовтня 1999 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , провівши реальний розподіл квартир АДРЕСА_1 у слідуючому порядку.

Виділено ОСОБА_4 та визнано за ним право власності на кіманту плошею 11, 4 кв.м. та балкон площею 1, 0 кв.м., що складає 3/8 частки.

Виділено ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано за ними право власності на кімнату площею 1,7 кв.м. та лоджію площею 2, 4 кв м, що складає 5/8 ідеальносії частки

Допоміжні приміщення: передню кімнату, кухні, туалет, ванну кімнат, кладову залишено у загальному користуванні.

Зобов`язано сторони не чинити перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями.

14.04.2000 року на Кременчуцькій товарній біржі укладений договір міни квартири, відповідно до якого ОСОБА_8 та ОСОБА_2 обміняли належні їм 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що на час укладення договору ОСОБА_2 був неповнолітнім, від його імені діяла мати.

Цього ж дня, 14.04.2000 року, на Кременчуцькій товарній біржі укладено договір купівлі продажу частини квартири відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбала 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вказані договори зареєстровані у КП «Кременчуцьке міське бюро технічної інвентаризації».

З метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, але рішенням № 54590409 від 15.10.2020 року відмовлено у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що вказаний договір міни не був нотаріально посвідчений, на момент укладення договору міни ОСОБА_2 був неповнолітнім, а також не зазначений вид спільної власності.

Відповідно до положень ст. 224 ЦК УPCP 1963 року, що була чинна на момент спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

В ст. 227 ЦК УPCP зазначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, як зазначено в статті 47 цього Кодексу.

В той же час положеннями ч.2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України „Про товарну біржу № 1956-ХП від 10.12.1991 року.

Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржовий договір вже зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації.

При вирішенні справи суд враховує, не лише одну біржову угоду, яка не є безумовною підставою для ухвалення рішення про визнання дійсним договорів мін та купівлі-продажу. Надані суду біржові договори є одним з письмових доказів того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак визнання договору дійсним на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР є можливим за наявності сукупності і інших вимог, зазначених у цій правовій нормі.

Суд встановив, що на момент укладання біржових договорів такі угоди були законними, відчужувачі мали право на розпорядження майном, порушень прав інших осіб при цьому не відбулося.

Під час укладення договорів міни та купівлі продажу нерухомості волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Угоди направлені на реальне настання правових наслідків.

Сторони, які були членами біржі, зокрема і позивач ОСОБА_1 , діюча у власних інтересах та у інтересах малолітнього, досягли згоди з істотних умов угоди. Зі змісту біржових договорів вбачається відсутність потреби у його нотаріальному посвідченні.

Крім того, дані щодо місця знаходження товарної біржі, її код ЄДРПУО, номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, станом на сьогоднішній день, відсутні.

Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, держава, здійснивши реєстрацію договорів міни та купівлі-продажу нерухомості, тим самим визнала право на обмін та придбання квартири за покупцем.

У сторін наявні правовстановлюючі документи, технічні паспорти на спірне майно, проведена реєстрація у спірних квартирах.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та кореспондуючих положень ч.2 ст. 220 ЦК України суди повноважні розглядати питання про визнання договорів дійсними у разі недотримання нотаріальної форми при їх укладенні. Подальше нотаріальне посвідчення договору у такому випадку не вимагається.

З викладеного та зважаючи на те, що державний реєстр прав власності на нерухоме майно не містить відомостей про державну реєстрацію права власності на квартири за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою, копія якої долучена до матеріалів справи та так само державний реєстр не містить відомостей про обтяження зазначеного нерухомого майна, що перешкоджали б задоволенню позовів, суд доходить висновку про те, що позивачами обрано належний спосіб захисту охоронюваних законом прав та інтересів щодо належного оформлення майна шляхом визнання договору міни та купівлі - продажу нерухомого майна дійсним відповідно, а тому заявлений первісний та зустрічний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що сторони не наполягали на стягненні коштів у повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 47, 225-227 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 142, 258, 264, 265, 273, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору міни дійсним - задовольнити.

Визнати договір міни нерухомого майна від 14.04.2000 року 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстрований Кременчуцькою товарною біржею, реєстровий номер 3-251 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дійсним.

Визнати договір міни нерухомого майна від 14.04.2000 року на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстрований Кременчуцькою товарною біржею реєстровий номер 3-251 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дійсним, встановивши за цим договорм право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Департамент Державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним -задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу нерухомого майна від 14.04.2000 року 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 , зареєстрований Кременчуцькою товарною біржею, реєстровий номер 3-250 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.С. Предоляк