Справа № 495/2248/21
№ провадження 2-з/495/82/2021
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши заяву адвоката Власенко Лілії Вікторівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/2248/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Адвокат Власенко Лілія Вікторівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову по справі №495/2248/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики шляхом:

- Заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , земельної ділянки № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , площею 4,1473 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Кулевчанська сільська рада (колишній Саратський район Сергіївська сільська рада), кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0198, та земельної ділянки № НОМЕР_3 , масив № НОМЕР_2 , площею 4,1473 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район Кулевчанська сільська рада (колишній Саратський район Сергіївська сільська рада) кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0199.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Предметом спору по даній справі є борг у розмірі 550000 грн. за договорами позики від 24.12.2015 року, відповідно до якого позивач передав у власність до 24 грудня 2025 року, а ОСОБА_3 прийняла від позивача у власність строком до 24 грудня 2025 року грошові кошти у розмірі 250000 грн. Таку ж саме суму без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позивачеві до 24 грудня 2025 року, від 11 квітня 2017 року, відповідно до якого позивач передав у власність до 11 квітня 2022 року, а ОСОБА_3 прийняла від позивача у власність строком до 11 квітня 2022 року грошові кошти у розмірі 300000 грн. Таку ж саме суму без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позивачеві до 11 квітня 2022 року. Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №584.

Загальна заборгованість за договорами позики складає 550000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та заборгованість за договорами позики не повернута. Після її смерті спадщину прийняла відповідач ОСОБА_2 , яка до теперішнього часу добровільно заборгованість не повернула.

Відповідно до наявної у позивача інформації у відповідача є наступне майно, яке вона отримала у спадщину від позичальника, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , площею 4,1473 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район (колишній Саратський) Кулевчанська сільська рада (колишня Сергіївська сільська рада), кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0198, перебуває в оренді в СВК «Сергіївка»; земельна ділянка № НОМЕР_3 , масив № НОМЕР_2 , площею 4,1473 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район (колишній Саратський) Кулевчанська сільська рада (колишня Сергіївська сільська рада) кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0199. Перебуває в оренді в СВК «Сергіївка»; квартира АДРЕСА_1 . Перебуває в оренді в СВК «Сергіївка»

Позивач вважає, що заборона відчуження майна у межах суми позовних вимог є адекватним та спів розмірним з предметом спору забезпечення позовних вимог, ніяким чином не обмежує відповідача у його правах та є тимчасовим заходом, а також, що підстави та необхідність у зустрічному забезпеченні відсутні.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість в майбутньому, у випадку задоволення позову забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивача повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Наведені стороною позивача аргументи щодо того, що відповідач має наміри відчужити земельні ділянки, які перебувають в оренді у позивача, не доведені жодними належними та допустимими доказами, а тому не можуть свідчити про доцільність застосування заходів забезпечення позову.

Окрім того, на даний час предметом розгляду цивільної справи не є майно, на яке позивач просить накласти арешт. Тобто, фактично предмет позову та предмет розгляду заяви про застосування заходів забезпечення позову не співпадає, отже підстав для застосування заходів забезпечення позову суд не вбачає.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Наведені у заяві про забезпечення позову мотиви є припущеннями, які не підкріплені жодними доказами.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд роз`яснює право позивача на повторне звернення з заявою про забезпечення позову після усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Власенко Лілії Вікторівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/2248/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: