ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/10/21 Справа № 703/1112/17
УХВАЛА

11 лютого 2021 року Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоВасиленко Л. І.,
суддів:Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,
секретаряТоропенко Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смілянська міська рада Черкаської області, про виділення в натурі житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_1 про виділення в натурі житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поділено в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме зазначені в технічному паспорті: житловий будинок під літ. «А,а-а4» (загальна площа 170 кв.м., житлова - 110,2 кв.м.), сарай під літ. «Б-1, Б-2, б1», літню кухню під літ. «Г,г», погріб під літ. «п/д, п/д - 1», вбиральню під літ. «У,У-2», гараж під літ. «В», колодязь під літ. «К», огорожі № 1-6.

Виділено ОСОБА_2 в натурі кімнати в будинковолодінні АДРЕСА_1 , а саме зазначені в технічному паспорті: кімнату 3-5 (площею 20,4 кв.м.), кімнату 3-4 (площею 24,1 кв.м.), кімнату 2-2 (площею 20,3 кв.м.), кімнату 2-3 (площею 6,2 кв.м.), кімнату 2-1 (площею 6,4 кв.м.), кімнату 3-3 (площею 8,0 кв.м.), кімнату 3-1 (площею 4,1 кв.м.), кімнату 3,2 (площею 2,9 кв.м.) та надвірні споруди, що зазначені в технічному паспорті: сарай під літ. «Б-2», вбиральню під літ. «У», огорожу № 1, 3, 4, 5, 6.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частках 1/2 до 1/2 згідно Додатку 2 до висновку експерта № 152/18 - 23 від 18 липня 2018 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі, поданій 28 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила у справі призначити додаткову судову земельно-технічну експертизу, а також скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року скасовано.

Прийнято нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смілянська міська рада Черкаської області, про виділення в натурі житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2305,20 грн судового збору та 10950,48 грн витрат на проведення експертизи.

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про стягнення з позивача на її користь понесених нею в суді першої інстанції витрат на правову допомогу.

Зазначає, що ухвалюючи постанову Черкаський апеляційний суд залишив поза увагою, що з часу розгляду даної справи судом першої інстанції, нею, ОСОБА_1 , були понесені значні судові витрати, зокрема на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 5000 грн, які відповідають значним зусиллям адвоката на представництво її інтересів в судах першої та апеляційної інстанцій, підготовку відзиву та позов та апеляційну скаргу.

Вказує, що в матеріалах справи маються докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої допомоги від 24 січня 2019 року та квитанція по оплату послуг адвоката.

Просила суд постановити по цивільній справі № 703/1112/17 додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Статтею 270 ЦПК України, визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно вимог підпунктів «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, в тому числі, складається з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції із початку розгляду справи представляв адвокат Холодняк В. М. на підставі Договору про надання правової допомоги від 16 червня 2017 року (т.1 а.с. 31).

Згідно п. 4.2 Договору, гонорар адвоката сплачується Клієнтом під час підписання цього договору, з послідуючою доплатою за виконану роботу, а також витрати на відрядження на підставі доданих до справи квитанцій, проїзних квитків та оформляється додатковою угодою.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані про розрахунок ОСОБА_1 з адвокатом Холодняком В. М. та обґрунтування таких витрат.

В подальшому у справу вступив представник ОСОБА_1 адвокат Примак В. А. на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги від 24 січня 2019 року, який також доданий до заяви ОСОБА_1 (т.1 а.с. 145).

Згідно п. 4.1 Договору, предоплата послуг адвоката по Угоді складає 5000 грн.

Щодо посилання заявника на правову позицію Верховного Суду, викладеній у Постанові від 28 грудня 2020 року по справі №640/18402/19, слід зазначити наступне.

Дійсно, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт Верховний Суд звернув увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Однак, вказуючи, на визначеність і доведеність витрат у справі №640/18402/19, Верховний Суд керувався доведеністю факту отримання послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками, заява про судові витрати з додатками, відповідь на відзив відповідача на позовну заяву з додатками, всі копії документів завірені представником, копія квитанції підтверджує сплату суми 12350,00 грн за надання правової допомоги.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що адвокат Примак В. А. в суді першої інстанції приймав участь у розгляді справи 25.07.2019 та 22.10.2019 та подав у письмовому вигляді пояснення на судові дебати (т.1 а.с. 152, 164, 175-176).

До заяви про ухвалення додаткової постанови додана копія квитанції від 24 січня 2019 року № 21/01 про оплату юридичних послуг на суму 5000 грн, проте в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату послуг адвоката Примака В. А., також квитанція не була зазначена, як додаток, у жодній поданій заяві, письмових дебатах чи апеляційній скарзі, а стороною відповідача, до закінчення судових дебатів у справі, не було зроблено про це відповідної заяви.

Отже, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні будь-які докази оплати послуг адвоката Примака В. А., розрахунок таких витрат, акт виконаних робіт тощо, а в підтвердження понесених витрати на правову допомогу ОСОБА_1 під час розгляду справи було надано лише договір про надання правничої допомоги від 24 січня 2019 року.

При цьому, заяви про надання доказів в підтвердження витрат на адвоката в суді першої інстанції до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не зробила.

Апеляційний суд констатує, що в ході розгляду справи в апеляційній інстанції сторона відповідача не подавала доказів щодо розміру витрат, які ОСОБА_1 сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Постановою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 28 січня 2021 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмов в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Тому, апеляційний суд змінив розподіл судових витрат, у відповідності до наданих сторонами доказів їх понесення, та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2305,20 грн судового збору та 10950,48 грн витрат на проведення експертизи.

Отже, підстав для ухвалення додаткового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382, 389, ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Відмовити в прийнятті додаткової постанови за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Смілянська міська рада Черкаської області, про виділення в натурі житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак