ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1045/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4912/20 Категорія: 310020000 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Осадчої Ліни Сергіївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2021 року (повний текст виготовлено 29 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та стягнення заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Осадчу Л.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та стягнення заборгованості по аліментах.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2019 у справі №711/865/19 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 31.01.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В ході виконання вказаного рішення ОСОБА_2 надавав державному виконавцю неправдиві відомості щодо відсутності доходу, вказавши, що він тимчасово безробітній.

В зв`язку з цим, відповідачу нараховувалася сума аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проте, відповідач працює за контрактами з іноземним судновласником (Wilson Shipowning AS, Королівство Норвегія) на іноземних суднах та отримує високі заробітки.

В зв`язку з цим, вона звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та просила стягувати їх в твердій грошовій сумі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2020 у справі №711/7073/19 змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Даним рішенням суду встановлено, що відповідач працює за контрактами з іноземним судновласником (Wilson Shipowning AS. Королівство Норвегія) на іноземних суднах та згідно банківських виписок ПАТ «Акціонерний банк «Південний» відповідач у 2019 році отримав таку заробітну плату: 26.02.2019 року 1209,87 дол. США (еквівалентно 32654 грн. 39 коп.); 27.03.2019 року 1845,73 дол. США (еквівалентно 49797 грн. 79 коп.); 02.05.2019 року - 1800,10 дол. США (еквівалентно 47684 грн. 65 коп.); 29.05.2019 року 1800,10 дол. США (еквівалентно 47522 грн. 64 коп.); 01.07.2019 року-1856,99 дол. США (еквівалентно 48597 грн. 43 коп.); 31.10.2019 року -256,91 дол. США (еквівалентно 6420 грн. 18 коп.), всього отримав заробітну плату за 6 місяців 232677 грн. 08 коп., а 4 місяці не працював (січень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року).

Отже, відповідач приховував інформацію від державного виконавця про реальний розмір доходу, у зв`язку з чим йому нараховувалися аліменти, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не з реального заробітку.

У зв`язку з цим позивачка недоотримала аліментів на загальну суму 64418 грн. 97 коп., виходячи із наступного розрахунку:

- за лютий 2019 року мала б отримати 10884 грн. 80 коп. (32654 грн. 39 коп. : 3 = 10884 грн. 80 коп.), фактично отримала на 8684 грн. 80 коп. менше;

- за березень 2019 року мала б отримати 16599 грн. 26 коп. (49797 грн. 79 коп. : 3 = 16599 грн. 26 коп.) фактично отримала на 14399 грн. 26 коп. менше;

- за квітень 2019 року мала б отримати 15840 грн. 88 коп. (47684 грн. 65 коп. : 3 = 15894 грн. 88 коп., фактично отримала на 13694 грн. 88 коп. менше;

- травень 2019 року мала б отримати 15840 грн. 88 коп. (47522 грн. 64 коп. : 3 = 15840 грн. 88 коп.), фактично отримала на 13640 грн. 88 коп. менше;

- за червень 2019 року мала б отримати 16199 грн. 15 коп. (448597 грн. 44 коп. : 3 = 16199 грн. 15 коп., фактично отримала на 13999 грн. 15 коп. менше.

Виконавче провадження, в рамках якого виникла дана заборгованість ВП №59166202 від 21.05.2019 закінчено на підставі листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2020 про зміну рішення суду. Тому державний виконавець не має можливості здійснити перерахунок заборгованості, а відповідач відмовляється сплатити дану заборгованість в добровільному порядку.

Крім того, позивачка з січня 2019 року по травень 2019 року витратила 6300,00 грн. на лікування зубів дітей. Тому просила половину від витраченої суми стягнути з відповідача.

На підставі таких доводів, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментах на утримання двох неповнолітніх дітей в загальній сумі 64418 грн. 97 коп., стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дітей у розмірі 3150,00 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю його вимог.

Так, суд зазначив, що позивачка, визнаючи, що відповідач сплачував аліменти у частці від доходу, меншому ніж він отримував в дійсності, не підтвердила розмір вже сплачених ним аліментів. Тому суд не мав змоги визначити розмір заборгованості, яка утворилась. Доводи про понесення додаткових витрат на лікування дітей не підтверджені доказами. Так як виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частки від його доходу вже закінчено, то суд вважав, що вказаний спір всупереч доводам відповідача підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з рішенням, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку.

На спростування висновків суду першої інстанції про відсутність доказів щодо сплати аліментів за період з 31.01.2019 по липень 2019 року скаржниця вказує на довідку, складену державним виконавцем, відповідно до якої платник аліментів в липні 2019 року сплатив 13830 грн. Вказану довідку просить вважати доказом на підтвердження сплати відповідачем аліментів з 31.01.2019 по липень 2019 року на суму 13830,00 грн. Відповідач не спростував та не заперечував заявлений позивачкою розмір заборгованості по аліментам. Заперечення відповідача проти позову ґрунтувались виключно на позиції, що позивачка обрала невірний спосіб захисту, звернувшись до суду з цим позовом без попереднього звернення до державного виконавця з заявою про здійснення перерахунку розміру аліментів.

Посилаючись на такі доводи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без виклику учасників справи.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника відповідача, адвоката Міненка С.А. Однак, суд не приймає до уваги вказаний відзив, оскільки він надійшов на електронну адресу Черкаського апеляційного суду 17.06.2021 о 09:31, що підтверджується роздруківкою із комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Ухвалою суду від 18 травня 2021 року розгляд справи призначено на 17 червня 2021 року на 08:30, оголошення про дату та час розгляду міститься на офіційному сайті Черкаського апеляційного суду, тому був доступний для ознайомлення відповідачу та його представнику. Таким чином, відзив надійшов після часу розгляду справи та прийняття рішення апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року (рішення чинне з 6 листопада 2002 року, заява № 48553/99) в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України», у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2019 у справі № 711/865/19 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 31.01.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання. Виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/865/19 від 07.05.2019 року перебував на виконанні в Буринському районному відділі ДВС ГТУЮ у Сумській області.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2020 року у справі № 711/7073/19 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та стягнуто із ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Даним рішенням (з урахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2020 про внесення виправлень у судове рішення) встановлено, що відповідач працює за контрактом з іноземним судновласником (Wilson Shipownsng AS, королівство Норвегія) на іноземних суднах та згідно банківських виписок ПАТ «Акціонерний банк» Південний» у 2019 році отримав таку заробітну плату: 26.02.2019 року - 1209,87 дол. США (еквівалентно 32654 грн. 39 коп.), 27.03.2019 року -1845,73 дол. США (еквівалентно 49797 грн. 79 коп.); 02.05.2019 року 1800,10 дол. США (еквівалентно 47684 грн. 65 коп.); 01.07.2019 року 1856,99 дол. США еквівалентно 48597 грн. 43 коп.); 31.10.2019 року 256,91 дол. США (еквівалентно 6420 грн. 18 коп.) отримав заробітну плату за 8 місяців 232677 грн. 08 коп., а 4 місяці не працював.

Згідно зі статтею 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працював за контрактом з іноземним судновласником (Wilson Shipownsng AS, королівство Норвегія) і отримував заробітну плату, розмір якої також встановлений цими ж рішеннями суду, тому відповідно розмір аліментів, які він зобов`язаний був сплачувати в даний період не повинен був визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У позові позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментах за період з лютого 2019 року по червень 2019 року включно в загальній сумі 64418 грн. 97 коп., визначаючи її як різницю між отриманою відповідачем заробітною платою отриманої від роботи за контрактом з іноземним судновласником (Wilson Shipownsng AS, королівство Норвегія) та стягнутими державним виконавцем сумами аліментів за цей же період, а саме по 2200 грн. щомісячно.

Відповідно до довідки державного виконавця від 21.10.2019 року вих. №9641/14.2.35 (а.с. 11) в липні 2019 року відповідачем були сплачені аліменти в розмірі 13830,00 грн.

При цьому, у вказаній довідці не зазначено на погашення яких саме сум та місяців зараховано такий платіж від платника аліментів.

Суд першої інстанції правильно відмітив, що відповідач відповідно міг сплачувати аліменти і в період з лютого 2019 року по червень 2019 року в більшій сумі, ніж зазначає позивачка, або не сплачувати їх взагалі.

Посилаючись у позові на те, що розмір аліментів за з лютого 2019 року по червень 2019 року сплачувався відповідачем по 2200,00 грн., ОСОБА_6 не надала відповідних доказів на підтвердження таких доводів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність належних доказів того, що відповідачем у період з лютого 2019 року по червень 2019 року сплачувалися аліменти на користь позивачки на утримання дітей саме в розмірі 2200,00 грн. щомісячно, як про це позивачка зазначає в позовній заяві, не дає змоги провести відповідні розрахунки заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідача.

ЦПК України передбачає прямий обов`язок позивача обґрунтовувати підстави заявлених позовних вимог у спосіб, визначений позивачем, а також на підставі наданих ним належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів (ст.ст. 5, 77-80 ЦПК України).

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, ОСОБА_6 повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів не надано і питання про їх витребування перед судом не ставилось.

За таких обставин суд позбавлений можливості обрахувати дійсний розмір заборгованості по аліментам, виходячи із реальних доходів відповідача.

З огляду на викладене, суд правильно відмовив у позові.

Посилання відповідача на обрання позивачкою неправильного способу захисту колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до норми ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Проте, так як виконавче провадження про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів, виходячи від частки від доходу відповідача, станом на момент виникнення спору закінчене відповідною постановою державного виконавця від 29.04.2020 року (а.с. 12), тому позивачка не мала змоги звернутись до державного виконавця про перерахунок заборгованості.

З таких підстав, апеляційний суд вважає правильним звернення позивачки для вирішення вказаного спору саме у позовному провадженні. Однак, у зв`язку з недоведеністю підстав позову у його задоволенні суд першої інстанції відмовив вірно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не встановила підстав для скасування або зміни законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Осадчої Ліни Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді