Справа № 182/3941/21
Провадження № 2/0182/2299/2021
У Х В А Л А

Іменем України

23.06.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод металургійного обладнання» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовної заявою, яка підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п.п.4,9 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме:

-У позові позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору по справі відповідно до п.1,п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Так, пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Пунктом 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". У п.2 прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, враховуючи викладене, позивач не звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу щодо стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. У зв`язку з чим позивачу також слід уточнити позов, зазначивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

-Позивач у п.2 прохальної частини позовної заяви просить стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату, у тексті позову послався на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», зазначив, що з відповідача підлягає стягненню компенсація за несвоєчасну виплачену заробітну плату середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 936,43 грн. (середній заробіток) х 131 (робочі дні) = 122672,33. Також як на підставу позову послався на ч.1 ст.117 КЗпП України (передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні). Тому позивачу слід уточнити підстави (норми права) щодо заявлення вимоги про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, та при необхідності уточнити позовні вимоги, зазначивши спосіб захисту права, передбачений законом і який позивач просить визначити в рішенні.

Недоліки слід усунути з урахуванням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175,177,185,260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний завод металургійного обладнання» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

У випадку не усунення вказаних недоліків заяву вважати не поданою і повернути її позивачу з усіма доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Рибакова