Справа № 349/328/21
Провадження № 2/349/236/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 червня 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,- в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Лукінів М.П., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 23 756,18 грн. та моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн. завданої йому відповідачем внаслідок дорожно-транспортної пригоди, 5200,00 грн. витрат на оплату правової допомоги та 1853,06 грн. витрат по оплаті судового збору.

В обгрунтування позову зазначено, що 13 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб марки "Opel Vectra" державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження.

Винним в ДПТ визнано ОСОБА_2 , водія транспортного засобу марки "Opel Vectra" державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду від 21 травня 2018 року в справі №344/5962/18 провадження №3/344/2462/18.

Відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 5974849 від 03 квітня 2018 року було застраховано у АТ "СГ"ТАС", яким позивачу здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 45 862,24 грн.

Згідно звіту експерта-оцінювача ОСОБА_4 №32/18 від 02 серпня 2018 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу "Opel Vectra" державний номерний знак НОМЕР_1 становить 69 618,42 грн.

Ліміт відповідальності страховика визначений в 100 000 грн., франшиза 950 грн, таким чином розмір збитків, заподіяних позивачу, в межах ліміту страхового відшкодування. Просив позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача невиплачену стаховою компанією різницю в сумі 23 756,18 грн. (69 618,42 грн 45 862,24 грн = 22 806,18 грн + 950 грн = 23 756,18 грн) страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач, як заподіювач шкоди.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, в тому числі у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2021 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надавався п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Представник вдповідача ОСОБА_2 , адвокат Гедзик В.М., направив на адресу суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застраховано у ПрАТ "Страхова група"ТАС" відповідно до полісу обов`язкового страхування №АМ/5974849 за завдану шкоду майну на 100 000 грн., життю і здоров`ю - 200 000 грн. Сума заподіяної позивачу шкоди становить 69 618 грн, що не перевищує ліміт відповідальності, який визначений у полісі у 100 000 грн. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах стахового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідаьності. У разі набуття автомобілем потерпілого статусу знищеного, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Вимога стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і отриманою страховою виплатою є безпідставною, оскільки така різниця є вартістю транспортного засобу позивача після ДТП, який залишився у розпорядженні позивача.

Заподіяння моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, позивачем не обгрунтовано.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то у відзиві зазначено про відсутність детального опису робіт, виконаних адвокатом із зазначенням витрат часу по кожному з видів робіт, через що відповідач позбавлений можливості спростувати можливу неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Зі змісту договору про надання правової допомоги, ордеру та квитанції не вбачається, що вони стосуються саме даної цивільної справи. З цих підстав просив у позові відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що страхова компанія свій обов`язок, встановлений законом, а саме ч.2 ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виконала у повному обсязі. Звернення позивача до відповідача грунтується на вимогаг ст.22,23,1166,1167,1187,1192 ЦК України. Крім того за ст.12 ЦК України особа здійснює свої права на власний розсуд. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Крім того, оскільки між адвокатом та ним було встановлено фіксовану суму гонорарару, детальний опис робіт виконаних під час надання правової допомоги не потрібен (згідно правового висновку ВС/КАС у справі№640/18402/19 від 28.12.2020).

У судове засідання позивач ОСОБА_3 , представник позивача адвокат Лукінів М.П. не прибули. Позивач ОСОБА_3 направив на адресу суду письмове клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, зазначив, що він не визнав належний йому транспортний засіб фізично знищеним, оскільки він відновлений.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача та вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та перевіривши письмові докази, які надано сторонами по справі, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 21 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вину у вчиненні правопорушень ОСОБА_2 визнав повністю. Постанова набрала законної сили 01 червня 2018 року. У постанові зазначено, що вина ОСОБА_2 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №030941 від 13 квітня 2018 року про вчинення ОСОБА_2 ДТП, що спричинило пошкодження транспортних засобів, схемою місця ДТП, іншими матеріалами справи.

Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що неправомірні дії ОСОБА_2 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 квітня 2018 року.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкод.

За заявою позивача ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, ПАТ «СГ «ТАС» за наслідками настання страхового випадку виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 45862,24 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. З матеріалів справи не вбачається, чи при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. З наданого АТ "СГ"ТАС" звіту розмір збитку визначений у сумі 69 618,42 грн., що становить ринкову вартість КТЗ та свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа визнає належний йому автомобіль фізично знищеним. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився. Відтак згода чи незгода позивача передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі , чи страховику з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 45 862,24 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Позивачу згідно п.2 ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспотних засобів виплачено різницю між матеріальним збитком та вартістю автомобіля у пошкодженому стані. (69618,42-22806,18 -950=45862,24)

Пошкоджений транспортний засіб залишився у позивача, старховій компанії, відповідачу не переданий, а тому з відповідача слід стягнути тільки франшизу в сумі 950 грн. У задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22806,18 грн. слід відмовити.

Що стосується вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення відповідачем ДТП, позивач зазнав переживань та хвилювань з приводу пошкодження належного йому майна, що негативно вплинуло на його здоров`я та спричинило душевні страждання. Був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача та суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача, те, що ці страждання спричинено не умисно, а також вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні, і встановлює його в сумі 10 000,00 грн.

З відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

16 лютого 2021 року позивач ОСОБА_3 уклав договір з адвокатом Лукінівим М.П. № 12/2021 рік «Про надання правової допомоги». У відповідності до укладеного договору позивач оплатив фіксовану суму - 5200,00 грн за послуги адвокату, що підтверджується наявним в матеріалах справи ордером серія ІФ № 102067 від 16 лютого 2021 року та квитанцією №003776 від 16 лютого 2021 року.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання адвокатом процесуальних документів в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5200 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт, то межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Доводів щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить.

За ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені судові витрати, а саме по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. та витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн. та 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. (тисячу п`ятсот гривень) витрат на правову допомогу та 1816 грн. (тисячу вісімсот шістнадцять грн.) сплаченого судового збору. Всього на загальну суму 14 266 грн.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 18 червня 2021 року.

Суддя О.О.Гаврилюк