Справа № 297/1823/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Мацола О.-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 11 вересня 2018 року у справі № 297/1823/18 (Головуючий:Ільтьо І.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 697 250 грн. мотивуючи тим, що 04.09.2011 рокуміж ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, які відповідач зобов`язалася повернути позивачу до 24.10.2011 року, що стверджується договором позики, який посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О. В.. В обумовлений строк відповідач позику не повернув, на неодноразові попередження позивача про повернення грошових коштів, відповідач ігнорує та ухиляється від виконання.

Так як, вищевказані умови договору позики відповідачем не виконані, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 25 000 доларів США, що станом на 23.08.2018 року за офіційним курсом Національного Банку України становить 697 250 гривень та судові витрати у розмірі 6 972,50 грн..

Ухвалою Берегівського районного суду від 11 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики в розмірі 697 250 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судовий збір в сумі 6 975 грн. 50 коп.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд розглянув справу до закінчення встановленого ним же строку на подання відзиву на позовну заяву фактично позбавив відповідача можливості подати відзив на позовну заяву, чим порушив процесуальні права відповідача, передбачені ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 191 ЦПК України. Строки встановили в договорі позики строк виконання відповідачкою зобов`язання щодо повернення суми позики до 24 жовтня 2011 року і строк позовної давності за заявленою позовною вимогою про стягнення на користь позивача боргу розпочався 25 жовтня 2011 року, а закінчився 25 жовтня 2014 року, а в суд позивач звернувся із позовом 23.08.2018 року, що є підставою для відмови у позові з підстав передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України. Той факт, що відповідач, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не брав участі у її розгляді, є підставою для вирішення судом апеляційної інстанції заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть від 13 квітня 2020 року Серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року залучено до участі у справі у якості правонаступника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дружину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у якості позивача у даній справі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Пуканич Е.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_3 адвоката Леміш О.О., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

23 серпня 2018 року ОСОБА_4 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми за договором позики.

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики і справа підлягала розгляду в порядку спрощеного провадження, суддею одноособово, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, призначивши її до розгляду в приміщенні Берегівського районного суду на 11.09.2018 року на 09.00 год.

Роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов, що має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, не пізніше п`ятнадцяти днівіз дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

Роз`яснено відповідачу, що він має право протягом п`яти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що судова повістка судом надсилалася 06.09.2018 року, однак відомостей про те, що відповідач отримала цю повістку, як зазначено у розписці 13.09.2018 року, відсутні, а справа судом вже розглянута 11.09.2018 року та ухвалено рішення (а.с. 15).

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу до зак5інчення встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву, чим фактично позбавив відповідача можливості подати відзив на позовну заяву, та порушив процесуальні права відповідача передбачені ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 191 ЦПК України.

Дана обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення у даній справі.

Згідно договору позики від 24.09.2011 року ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) надав ОСОБА_1 позичку у сумі 200 000 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США для особистих потреб строком до 24 жовтня 2011 року.

Зазначену суму ОСОБА_1 приймає від ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) і одержує готівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України та згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України дають підстави для висновку суду, що предметом договору позички можуть бути лише речі, а предмети договору позики і речі, грошові кошти, а фактично між сторонами укладено договір позики, який не оспорюється ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (незаконне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При укладенні договору позики сторони погодили всі умови, що мають істотне значення при укладенні таких договорів, а також сторони встановили строк виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення суми позики до 24.10.2011 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви ОСОБА_1 , про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року в справі № 200/11343/14-ц від 24 жовтня 2018 року в справі № 317/3698-15ц.

При зверненні у суд із позовом позивач не ставив питання про поновлення строку позовної давності та не довів факт, що не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з договору позики, відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму позики до 24 жовтня 2011 року, тобто сторони встановили у договорі строк виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення суми позики.

Таким чином, для позивача строк позовної давності за заявленою позовною вимогою про стягнення із відповідача суми боргу за договором позики розпочався 25 жовтня 2011 року, а закінчився 25 жовтня 2014 року, а позивач у суд із позовом звернувся 23 серпня 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності згідно зі ст. 257 ЦК України, питання про поновлення строку позовної ним ставилось, не зазначив коли саме довідався або міг довідатися про порушення свого права і відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України із урахуванням обґрунтованості порушення права позивача у зв`язку із неповерненням суми позики.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_3 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 463 грн. 25 коп. що становить суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. с. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК україни, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду від 11 вересня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 463 грн. 25 коп., сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 22 червня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой