1Справа № 335/507/21 2/335/1158/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Жукової В.Е., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Суліми С.Л., представника відповідача Немерюк Ю.В., представника Запорізької обласної ради Краснокутської Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, треті особи: Запорізька обласна рада, Департамент освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації, Ректор Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради Нечипоренко Валентина Василівна, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи за сумісництвом, зобов`язання внести відомості про роботу за сумісництвом до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, треті особи: Запорізька обласна рада, Департамент освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації, Ректор Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради Нечипоренко Валентина Василівна, у якому просила:

-визнати незаконним та скасувати наказ Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради про звільнення позивача з роботи за сумісництвом;

-зобов`язати Комунальний заклад вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради внести до її трудової книжки записи відомостей про її роботу за сумісництвом;

-стягнути з Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із дня її звільнення з роботи за сумісництвом по день винесення рішення суду за результатами розгляду цього позову;

-стягнути з Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради на її користь витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн. та витрати, пов`язані з оплатою судового збору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що наказом №320/К від 29.10.2018, з 30.10.2018 її призначено на посаду директора педагогічного коледжу Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради.

30.10.2018 вона уклала з Комунальним закладом вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, в особі ректора Нечипоренко В.В., контракт на роботу в Академії на посаді директора педагогічного коледжу, строком на 5 років.

30.06.2020 між нею та Академією підписано додаткову угоду до Контракту, відповідно до якої слова «педагогічний коледж» по тексту контракту замінено на «педагогічний фаховий коледж».

Вказані обставини свідчать, що вона працювала директором педагогічного фахового коледжу Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради з 30.06.2020.

Академія, за галузевою спрямованістю, є підвідомчою Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації, а Комунальний заклад вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради є навчальним закладом, який контролюється Департаментом освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації.

ОСОБА_1 одночасно працювала у відповідача Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР за зовнішнім та внутрішнім сумісництвом, у тому числі у педагогічному фаховому коледжі, де їй було надано навчальне навантаження в обсязі 360 годин викладача структурного підрозділу педагогічного фахового коледжу та 148 годин доцента кафедри спеціальної педагогіки та спеціальної психології.

Наказом №553 від 16.12.2020 «Про розірвання контракту та звільнення з посади директора педагогічного фахового коледжу ОСОБА_1 » з 16.12.2020 з позивачем розірвано контракт на підставі п. 5.2 контракту та звільнено її з посади, на підставі п. 8 ст. 36 КЗпПУ, а саме у зв`язку із невиконанням та неналежним виконання обов`язків.

Вказаний наказ позивачем оскаржується у Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя, справа №335/11075/20.

Одночасно зі звільненням з роботи за основним місцем роботи, вона була звільнена з роботи за сумісництвом, при цьому, наказ про звільнення з роботи за сумісництвом їй не надано.

Листом від 28.12.2020 №01-15/1251, на її звернення, відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із наявністю у Хортицькій національній академії вакантних посад науково-педагогічних працівників, та з урахуванням наказів по закладу про затвердження навчального навантаження на 2020-2021 роки, їй було надано навчальне навантаження у обсязі 360 годин викладача структурного підрозділу педагогічного фахового коледжу та 148 годин доцента кафедри спеціальної педагогіки та спеціальної психології, що передбачено п.п. 2.2 контракту з директором педагогічного фахового коледжу Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР від 30.11.2018 у редакції додаткової угоди № 1 до контракту від 30.06.2020.

Повідомлено, що зазначену роботу вона виконувала під час своєї основної роботи у Хортицькій національній академії на посаді директора педагогічного фахового коледжу. В якості сумісника в Хортицькій національній академії, у тому числі у педагогічному фаховому коледжі вона не працювала, у зв`язку із чим відповідні відомості не внесені до трудової книжки.

На її переконання, з вказаної відповіді встановлено, що вона працювала у відповідача за сумісництвом, однак була звільнена через її звільнення з основного місця роботи.

Вважає, що її незаконно звільнено з роботи за сумісництвом, а також неправомірно не внесено запис до трудової книжки про її роботу за сумісництвом, та на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв`язку із чим звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 19.01.2021 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачу надано строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків.

Відповідно до ухвали судді від 19.01.2021 позивачеві необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом зазначення ціни позову за позовні вимоги майнового характеру та доплати судового збору за заявленими позовними вимогами у повному обсязі.

Вказану ухвалу, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач отримала 25.01.2021.

27.01.2021 на виконання вимог ухвали судді від 19.01.2021 ОСОБА_1 надала уточнену позовну заяву, в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради про звільнення з роботи за сумісництвом;

- зобов`язати Комунальний заклад вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради внести до її трудової книжки записи відомостей про роботу за сумісництвом;

- поновити її на роботі за сумісництвом з дня її незаконного звільнення;

- стягнути з Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із дня її звільнення з роботи за сумісництвом по день винесення рішення суду за результатами розгляду цього позову;

- стягнути з Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради на її користь витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн. та витрати, пов`язані з оплатою судового збору.

Також зазначила, що вона не працює за сумісництвом з 18.12.2020, а тому вона не отримує щомісячно близько 5000 грн, що свідчить про те, що станом на 01.02.2021 вона не отримала 7500 грн.

Ухвалою судді від 28.01.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у цій справі, та призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

19.02.2021 від представника відповідача - ректора Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради Нечипоренко В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позову, та просила відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування відзиву зазначила, що позивач не працювала у Комунальному закладі вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради за сумісництвом, у зв`язку із чим позовна заява подана безпідставно.

На підтвердження факту роботи за сумісництвом позивач посилається на лист відповідача №01-15/1251 від 28.12.2020, однак вказаний лист не містить такої інформації, а навпаки у вказаному листі повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона не працювала в Хортицькій національній академії за сумісництвом, та особова справа на позивача, як на сумісника, не оформлювалась. Також, позивачем не подавались відповідачу заяви про прийом її на роботу за сумісництвом.

На підставі викладеного, відповідачем не вносився запис до трудової книжки позивача про роботу за сумісництвом в Хортицькій національній академії.

Також зазначила, що позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував, що вона працювала у Хортицькій національній академії за сумісництвом, а картки навантаження кандидата педагогічних наук не доводять вказаних обставин.

Відповідач не заперечує, що позивач у навчальному закладі мала навантаження у розмірі 0,27 ставки доцента кафедри, проте з огляду на звільнення позивачки з посади директора педагогічного фахового коледжу навчальне навантаження було перерозподілене на інших працівників.

Ухвалою суду від 13.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Суліма С.Л. позов підтримали, та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову, оскільки позивачем не підтверджено факту роботи у Хортицькій національній академії за сумісництвом.

Представник третьої особи Запорізької обласної ради Краснокутська Г.Ю. проти задоволення позовних заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість.

Від представника Департаменту освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації Захарчука В. надійшли заява про розгляд справи за відсутності представника департаменту.

Третя особа, ректор Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради Нечипоренко В.В., у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв по суті позову не подавала.

Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносних із Комунальним закладом вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР.

Згідно запису у трудовій книжці, ОСОБА_1 30.10.2018, на підставі наказу №320/к від 29.10.2018, призначено на посаду директора педагогічного коледжу Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР.

Відповідно до запису, який наявний у трудовій книжці ОСОБА_1 , з 28.05.2020 педагогічний коледж Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, перейменовано у педагогічний фаховий коледж Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР.

16.12.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади, згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу від 16.12.2020.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 зазначала, що окрім основної роботи на посаді директора педагогічного фахового коледжу Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, вона працювала у відповідача за сумісництвом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Статтями 30, 31 КЗпП України передбачено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто, а власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно декількох підприємствах, установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Враховуючи вищевикладене дана норма закону дозволяє працівникам, крім основного трудового договору, укладати трудові договори про роботу за сумісництвом.

При цьому, слід розрізняти умови роботи за сумісництвом та в порядку суміщення професій (посад).

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом (п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту та Мінфіну від 28.06.93 року № 43).

У відповідності до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. За умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів її роботи у Комунальному закладі вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради саме за сумісництвом. Позивач, зазначаючи у своєму позові про те, що вона працювала у відповідача і за сумісництвом, не надала суду доказів такої роботи, при цьому відповідач наполягає на тому, що ОСОБА_1 у Комунальному закладі вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, на момент її звільнення, за сумісництвом не працювала, а лише викладала предмети, згідно навчального навантаження, під час своєї основної роботи на посаді директора педагогічного фахового коледжу.

Суд зазначає, що розподілення навчального навантаження на позивача само по собі не свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 працювала у відповідача за сумісництвом, оскільки для того, щоб вважати виконану роботу такою, що виконувалась на умовах сумісництва, повинні бути доведені і інші обставини, зокрема, що виконання цих обов`язків не входило до повноважень позивача за основним місцем роботи, і що вказана робота виконувалась у вільний від основної роботи час.

Проте, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у позові, які підлягають доведенню у суді.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, у зв`язку із недоведеністю її позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради, треті особи: Запорізька обласна рада, Департамент освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації, Ректор Комунального закладу вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» Запорізької обласної ради Нечипоренко Валентина Василівна, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи за сумісництвом, зобов`язання внести відомості про роботу за сумісництвом до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.06.2021.

Суддя: К.В. Гашук