Справа №489/4408/19
Провадження №2/489/107/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, яким просили суд припинити право спільної часткової власності на домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ; визнати за ними право власності по 1/2 частки за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який складається з літ. А, загальною площею 42,7 кв. м., літ. Б, літ. В, літ. Г, літ И, №№ 1, 2, 3. Мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками по 37/100 часки спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності від 01.09.2011 року. Власником інших 26/100 часток спірного будинку належить відповідачці. Проте, відповідно до рішення виконкому ММР № 86 від 25.01.2012 року зазначена частка відповідачки виділена в окрему адресу та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.02.2012 року. У зв`язку з цим, 04.09.2018 року КП "Миколаївське МБТІ" виконано перерахунок ідеальних часток, внаслідок чого нові ідеальні частки співвласників (позивачів) з урахуванням виділу складають по 1/2 частки за кожним. В липні 2019 року вони звернулися до державного реєстратора з відповідною реєстрацією об`єкта нерухомості за новою адресою в реєстрі прав на нерухоме майно, проте, їм було роз`яснено, що реєстрація права власності можлива лише після виділу в натурі їхніх часток із майна.

Ухвалою суду від 23.08.2019, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 04.12.2019, відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 16.04.2020, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.09.2020, поновлення провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.09.2020, витребувано докази.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року занесеною до протоколу судового засідання померлого позивача ОСОБА_1 , замінено на його правонаступницю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує.

Від представниці відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки. Позов підтримує, заперечень щодо його задоволення не має.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

37/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2011 року виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.03.2012 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 22.03.2012 року.

37/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2011 року виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.10.2011 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 19.10.2011 року.

26/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 86 від 25.01.2012 року виділено в окрему адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Комунального підприємства Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 08.10.2018 року б/н, вбачається, що 04.09.2018 року КП ММБТІ виконано перерахунок ідеальних часток, внаслідок чого нові ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 співвласників визначено з урахуванням виділу: ОСОБА_1 - 1/2 частки; ОСОБА_2 - 1/2 частки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.12.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 01.09.2011 року виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради; ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 01.09.2011 року виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 21.09.2018 року, вказаний житловий будинок має загальну площу, 42,7 кв. м. та складається з: житлового будинку літ. А-1; літньої кухні літ. Б; тамбура до літньої кухні літ. В; вбиральні літ. Г; гаражу літ. И; споруди та огорожі І, № 1,2,3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 13.03.2020.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. 10 вересня 2020 року видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 37/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 1618.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, передбачено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася».

На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості».

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

З огляду на приписи ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач зазначила, що ї частині домоволодіння у розмірі 26/100 надано нову адресу АДРЕСА_3 . Претензій до співвласників вона не має, позовні вимоги визнає, просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 206, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 37/100 частки кожного на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв. м. який складається з: житлового будинку літ. А-1; літньої кухні літ. Б; тамбура до літньої кухні літ. В; вбиральні літ. Г; гаражу літ. И; споруди та огорожі І, № 1,2,3 по 1/2 частки за кожним.

Повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з державного бюджету 1396,03 (одну тисячу триста дев`яносто шість гривен три копійки) гривен судового збору сплаченого за квитанціями МР_AB120662KLM_9083259 від 14 серпня 2019 року та МР_AB120662KLM_9083212 від 14 серпня 2019 року.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «17» червня 2021 року.