ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/167/21 Справа № 183/6084/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюпредставника відповідача ОСОБА_1 адвоката Трикоза Тетяни Вікторівни

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Піщанська сільська рада Новомосковського району про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни адреси земельної ділянки, скасування державної реєстрації щодо зміни відомостей про зміну адреси земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на житловий будинок, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, та державної реєстрації права власності на житловий будинок, витребування з чужого незаконного володіння житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої залишилося нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, 02 червня 2016 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А.Г. та зареєстроване в реєстрі за № 1-1074. Спадщина складається з житлового будинку А, житловою площею 118,70 кв.м; загальною площею 207, 70 кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 2011 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області згідно з рішенням № 85 від 29 грудня 2011 року, зареєстрованого Новомосковським районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 35717620. Між тим, позивач зазначає, що в Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що їй перейшло, не було включено земельну ділянку, на якій було розташоване зазначене нерухоме майно.

Згідно з рішенням Піщанської сільської ради № 85 від 29 грудня 2011 року було вирішено виділити в окреме господарство 1/3 частину спареного будинку ОСОБА_6 , розташованого на земельній ділянці площею 438 кв.м, та було залишено поштову адресу: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 зареєструвала за собою право власності на нього, отримавши Витяг про державну реєстрацію прав № 32745321, що був виданий Новомосковським районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 30 грудня 2011 року. Здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 438 кв.м та виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку за життя спадкодавець не встигла.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 95169722 від 21 серпня 2017 року позивачу стало відомо про осіб, які почергово отримували незаконно у власність земельну ділянку, право користування на яку набула ОСОБА_6

11 травня 2012 року ОСОБА_3 отримав Державний акт серія ЯК № 321638 на право власності на земельну ділянку площею 0,0438 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер земельної ділянки - :03:003:0256, що був виданий відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області. Після цього земельну ділянку неодноразово було продано, а саме: 03 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 09 січня 2015 року ОСОБА_4 , зазначена земельна ділянка була відчужена ОСОБА_5 , а 28 грудня 2015 року ОСОБА_5 земельна ділянкабула відчужена ОСОБА_1

23 червня 2016 року, здійснивши виїзд на місце знаходження житлового будинку, позивач встановила, що будинком заволоділи та користуються інші особи. За даним фактом відкрите кримінальне провадження № 0002821, яке внесене до ЄДР 13 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що певні особи шляхом підробки правовстановлюючих документів на право власності, здійснили незаконний продаж земельної ділянки, змінивши її адресу з АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , здійснили незаконний продаж житлового будинку присвоївши нову адресу земельній ділянці та житловому будинку, а саме: АДРЕСА_1 .

В матеріалах реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 32 (Земельна ділянка) міститься ряд документів, серед яких є рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 9 від 01 серпня 2014 року «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці по АДРЕСА_1 ». На підставі зазначеного Рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Куліш Оленою Юріївною 29 грудня 2014 року було проведено реєстраційну дію № 18426943, стосовно об`єкту нерухомого майна житлового будинку, номер запису про право власності 8290896. Даною реєстраційною дією за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на житловий будинок А-2, загальною площею 194,6 кв.м, житлова площа 47,8 кв.м, матеріали стін: шлакоблок обкладений цеглою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0256. Також в матеріалах реєстраційної справи наявне рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 54 від 18 серпня 2014 року «Про зміну адреси земельної ділянки по АДРЕСА_1 ». На підставі зазначеного рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Головко Наталією Юріївною 14 жовтня 2014 року було проведено реєстраційну дію № 16451952, стосовно об`єкту нерухомого майна Земельної ділянки, реєстраційний номер 32, кадастровий номер :03:003:0256. Даною реєстраційною дією було змінено адресу земельної ділянки з АДРЕСА_2 . На запит слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області 29 серпня 2017 року Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області було надано відповідь про те, що Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради рішення №9 від 01 серпня 2014 року «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці по АДРЕСА_1 » та № 54 від 18 серпня 2014 року «Про зміну адреси земельної ділянки по АДРЕСА_1 », не приймалися.

З огляду на зазначене, просив суд визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 321638, виданий 11 травня 2012 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0438 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :03:003:0256; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0438 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :03:003:0256, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 321638, виданим 11 травня 2012 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_3 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00427; визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний № 16451952 від 14 жовтня 2014 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Головко Н.Ю., на підставі якого було внесено зміни до відомостей про нерухоме майно, а саме змінено адресу земельної ділянки площею 0,0438 га, кадастровий номер :03:003:0256, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію якою, було внесено зміни до відомостей про нерухоме майно, а саме змінено адресу земельної ділянки площею 0,0438 га, кадастровий номер :03:003:0256, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,0438 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер :03:003:0256; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 18426943 від 29 грудня 2014 року прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Куліш О.Ю. про реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок А-2, загальною площею 194,6 кв.м, житлова площа 47,8 кв.м, матеріали стін: шлакоблок обкладений цеглою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 , номер запису про право власності 18426943; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 від 29.12.2014 р., видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Куліш О.Ю. на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок А-2, загальною площею 194,6 кв.м, житлова площа 47,8 кв.м, матеріали стін: шлакоблок обкладений цеглою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок А-2, загальною площею 194,6 кв.м, житлова площа 47,8 кв.м, матеріали стін: шлакоблок обкладений цеглою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , номер запису про право власності 18426943; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 321638, виданий 11 травня 2012 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 0,0348 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:003:0256;

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0348 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:003:0256, за ОСОБА_3 .

Скасовано рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни адреси земельної ділянки площею 0,0348 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:003:0256.

Скасовано державну реєстрацію щодо зміни відомостей про зміну адреси земельної ділянки площею 0,0348 га, кадастровий номер :03:003:0256, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий номер :03:003:0256, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 .

Скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 29 грудня 2014 року, видане на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 .

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 .

Витребовано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що право власності ОСОБА_6 на спірне домоволодіння належними правовстановлюючими документами не підтверджено, тому спірне нерухоме майно не може бути витребовано на її користь. Крім того, пред`являючи вимоги про скасування акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , позивач залучив його в якості третьої особи, а не відповідача у справі. Вважає, що суд безпідставно прийняв до уваги матеріали кримінального провадження, яких недостатньо для встановлення фактичних обставин справи без відповідного вироку. Також зазначає, що доказів, ідентифікуючих земельну ділянку, матеріали справи не містять.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до листа комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 427 від 23 жовтня 2018 року власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 грудня 2011 року, згідно з рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 29 листопада 2011 року № 85. Крім того, довідка містить інформацію щодо власників житлового будинку по АДРЕСА_3 в КП НМБТІДОР відсутня (т.2 а.с. 159).

Рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 85 від 29 грудня 2011 року ОСОБА_6 виділена в окреме господарство 1/3 частина спареного житлового будинку на земельній ділянці 438 кв.м., залишивши поштову адресу: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 160). Таке рішення було прийняте на підставі, в тому числі заяви ОСОБА_6 (т.2 а.с. 170) та спарених власників, у відповідності до висновків щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна (т.2 а.с. 173).

У відповідності до Витягу про державну реєстрацію прав від 30 грудня 2011 року за ОСОБА_6 Новомосковським районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстраційним номером 35717620, здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою набуття права власності є свідоцтво про право власності / НОМЕР_1 від 30 грудня 2011 року, видане виконавчим комітетом Піщанської сільської ради новомосковського району Дніпропетровської області (т.2 а.с. 161).

Суду надане свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 30 грудня 2011 року, видане виконавчим комітетом Піщанської сільської ради новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до якого ОСОБА_6 набула право власності на житловий будинок А, загальною площею 207,70 кв.м., житловою площею 118,7 кв.м. (т.2 а.с.162).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 червня 2016 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А.Г. на ім`я ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину, у відповідності до якого остання, як спадкоємець першої черги, успадкувала після смерті своєї матері житловий будинок А, житловою площею 118,7 кв.м., загальною площею 207,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_6 на підставі зазначеного вище свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 (т1 а.с. 20).

Листом Піщанської сільської ради № 946/02-24 від 12 квітня 2019 року за результатами розгляду заяви представника позивача повідомлено, що виконавчим комітетом Піщанської сільської ради не приймалося рішення № 9 від 01 серпня 2014 року «про присвоєння поштової адреси земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а також не приймалося рішення № 54 від 18 серпня 2014 року «Про зміну адреси земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яким змінено адресу ділянки з 3-Д на 3-Ж (т.2.а.с. 168).

Виходячи з наданих суду копій матеріалів кримінального провадження, оригінали яких знаходяться в провадженні СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, внесеного до ЄРДР № 0002821, останні містять реєстраційну справу будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 185-т.3 а.с. 129).

Так, матеріали реєстраційної справи, серед іншого, містять:

- заяву ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, датовану 25 грудня 2014 року (т.2 а.с. 190-191),

- витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0256, загальною площею 0,0438 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 196);

- декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (т.2 а.с. 203-206);

- копію технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 208-217);

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 173, відповідно до якого ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0438 га, кадастровий номер :03:003:0256, що розташована в АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 218). Договір містить посилання на наявність у продавця Державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку серії ЯК № 321638, виданий 11 травня 2012 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 0,0438 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:003:0256;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у відповідності до якого 14 жовтня 2014 року реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, за реєстраційним номером 32 зареєстровано земельну ділянку площею 0,0438 га, кадастровий номер :03:003:0256 під адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 223-224). Така реєстраційна дія була вчинена за заявою ОСОБА_4 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 9 від 01 серпня 2014 року «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці по АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 225);

- 29 грудня 2014 року Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 31833647, у відповідності до якого ОСОБА_4 являється власником житлового будинку загальною площею 194,6 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 233).

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с 25-28) вбачається наступне:

14 жовтня 2014 року Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції за індексним номером 16451952, на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району № 54 від 18 серпня 2014 року змінено адресу будинку з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_4 . Далі, 09 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого продавець продав, а покупець прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_5 , кадастровий номер земельної ділянки - :03:003:0256. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А-2, житловою площею 47,8 кв.м., загальною площею 194,6 кв.м. В договорі зазначено, що даний будинок належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29 грудня 2014 року Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 31833647, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 31833963, виданим Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 29 грудня 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32.

28 грудня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого продавець продав, а покупець прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_5 , кадастровий номер земельної ділянки - :03:003:0256. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А-2, житловою площею 47,8 кв.м., загальною площею 194,6 кв.м.

Частиною 3 ст.41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент набуття ОСОБА_3 прав власності на земельну ділянку площею 0,0438 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:003:0256, на підставі зазначеного вище державного акту серії ЯК № 321638, ОСОБА_6 була власником житлового будинку, розташованого за цією ж адресою, на земельній ділянці, площею 0,0438 га, державна реєстрації її права власності на нерухоме майно проведена у спосіб, передбачений законом, про що компетентним органом видано Свідоцтво про право власності, яке зареєстроване в Новомосковському районному комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор».

Належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_3 отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК № 321638 від 11 травня 2012 року, в спосіб, передбачений законом матеріали справи не містять.

Матеріали справи, а також матеріали кримінального провадження №0001109, свідчать про факт підробки рішень виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 9 від 01 серпня 2014 року «Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці по АДРЕСА_1 » та № 54 від 18 серпня 2014 року «Про зміну адреси земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яким змінено адресу ділянки з 3-Д на 3-Ж.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 25 вбачається, що підставою для здійснення реєстраційної дії, є рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 54 виданого 18 серпня 2014 р., яким було вирішено змінити адресу земельної ділянки з № 3-Д на АДРЕСА_1 .

Реєстратор, не перевіривши Рішення № 54 та рішення № 9 на відповідність вимогам, встановленим законом, порушив зазначені вище норми спеціальних законів, внаслідок чого провів реєстраційні дії, якими порушив права спадкодавця на набуття права на земельну ділянку, на якій розташоване спадкове нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ст.387 ЦК, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, коли майно було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння, або викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав (п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України) є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

У п.п.22, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).

Зокрема стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Для застосування ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року у справах № 6-48364св14 та № 6-332 св15).

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Враховуючи, що нерухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_2 поза її волею шляхом використання підроблених рішень виконавчого комітету Піщанської сільської ради, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з витребуванням майна на користь позивача, оскарження права власності ОСОБА_6 на спірне майно та оспорювання законності рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 85 від 29 грудня 2011 року, правовстановлюючих документів, на підставі яких ОСОБА_2 отримала відповідні майнові права, зокрема Свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 30 грудня 2011 року та Свідоцтво про право на спадщину від 02 червня 2016 року.

Колегія суддів зауважує, що законність вищезазначених документів в даній справі не оспорювалась та не була предметом розгляду справи.

При цьому, в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Новомосковська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом (справа № 183/3930/18).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2019 року скасовано ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, якою було зупинено провадження у даній справі до розгляду іншої справи № 183/3930/18.

За наслідком розгляду справи рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в позові до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Новомосковська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи, що правовстановлюючі документи ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно є чинними та їх незаконність не знайшла свого підтвердження у справі, в якій дане питання було предметом спору, у суду відсутні підстави ставити під сумнів доведеність позивачем того факту, що вона є власником нерухомого майна.

Оскільки майно вибуло з володіння позивача на підставі рішень, які виконавчим комітетом Піщанської сільської ради не приймалися, тобто поза волею власника, судом першої інстанції правильно застосовано положення ст. 388 ЦК України та правомірно витребовано будинок із володіння ОСОБА_1 .

Посилання апеляційної скарги на те, що витребування майна від добросовісного набувача призводить до порушення ст.1 Першого протоколу до конвенції з прав людини та основоположних свобод, підлягають відхиленню, оскільки механізм, визначений національним законодавством у ст.388 ЦК України є ефективним засобом захисту прав власника.

Верховний Суд вказав, що, розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

Тому, встановивши, що ОСОБА_2 була законним власником спірного майна, отриманого нею у спадщину після смерті матері, однак втратила таке майно поза своєю волею на підставі незаконних рішень органів виконавчої влади, за якими в подальшому особа, з приводу дій якої було відкрито кримінальне провадження, набула права власності на земельну ділянку та розташоване на ній домоволодіння, відчужила таке майно третім особам та останнім добросовісним набувачем майна є ОСОБА_1 , у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у захисту прав позивача у спосіб, визначений ст.388 ЦК України.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права на отримання компенсації на підставі ст. 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було прийнято до уваги той факт, що майно по АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_4 як новостворене, не свідчить про неможливість застосування положень ст. 388 ЦК України, приймаючи до уваги, що адреса земельної ділянки по АДРЕСА_1 , була в протипраному порядку змінена з 3-Д на ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, ідентифікуючих земельну ділянку, на яку претендує позивач, ненадання нею відповідних документів, передбачених ст.79-1 ЗК України, підлягають відхиленню, оскільки правильними є висновки суду першої інстанції щодо необхідності захисту права ОСОБА_2 на земельну ділянку, на якій розташоване успадковане нею домоволодіння, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на момент отримання ОСОБА_3 в травні 2012 року державного акту права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на даній земельній ділянці вже було розташоване домоволодіння, яке рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 85 від 29 грудня 2011 року виділене ОСОБА_6 в окреме господарство на земельній ділянці 438 кв.м.

В Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна ОСОБА_6 , що перейшло до ОСОБА_2 , не було включено земельну ділянку, на якій розташоване успадковане домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна за містом норма також закріплена у ч. 1 ст. 120 ЗК України.

Вищенаведені приписи встановлюють принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, відповідно до якого особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №713/1817/16-ц).

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16).

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд (постанова Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16-ц).

Верховний Суд постановою від 26 грудня 2019 року у справі №364/515/19 залишив в силі судові рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову та вказав, що норми ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Оскільки в користуванні ОСОБА_6 перебувала земельна ділянка у визначеному рішенням органу виконавчої влади розмірі, на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , набувши у власність зазначене домоволодіння, набула також майнових прав щодо земельної ділянки, яка безпідставно була оформлена за ОСОБА_3 , тому суд першої інстанції правомірно відновив право ОСОБА_2 .

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та особистого тлумачення скаржником норм матеріального права на свою користь.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Трикоза Тетяни Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида