Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1386/20 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 3 Доповідач Шевчук А. М.

У Х В А Л А

17 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши заяви суддів Шевчук А.М., Коломієць О.С. і Талько О.Б. про самовідвід

у цивільній справі №935/1386/20 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 подала до Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2021 року о 17 год. 30 хв. визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Шевчук А.М., судді Талько О.Б., Коломієць О.С.

14 червня 2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Шевчук А.М., суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С., яка обґрунтована тим, що, на її переконання, вказаний склад суду не в змозі об`єктивно та неупереджено ухвалити законне рішення у справі через недотримання норм ЦПК України, які стосуються відкриття провадження у справі, повернення доповнення до апеляційної скарги та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 червня 2021 року відвід суддям Шевчук А.М., Талько О.Б., Коломієць О.С. визнано необґрунтованим та питання про відвід передано на вирішення в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу від 16 червня 2021 року справу для вирішення питання про відвід розподілено судді Микитюк О.Ю., яка не входить до складу колегії суду.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, яка не входить до складу колегії суддів, Безсмертній Є.Д. відмовлено в задоволенні заяви про відвід суддям Шевчук А.М., Талько О.Б., Коломієць О.С., а справу №935/1386/20 передано для продовження розгляду в складі суду, визначеному протоколом автоматизованого розподілу від 29 квітня 2021 року.

Разом із тим, судді Шевчук А.М., Талько О.Б. та Коломієць О.С. вважають за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії», тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ОСОБА_2 , звертаючись із заявою про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Шевчук А.М., суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С., виходить із того, що доповнення до апеляційної скарги є суттєвими та вплинуть на ухвалення рішення на її користь, а тому повернення колегією суддів доповнення до апеляційної скарги та відмову в продовженні строку подання доповнень до апеляційної скарги сприймає за перешкоду, яка викликає у неї сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів.

З метою виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості у будь-кого та відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України колегія суддів задовольняє заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про самовідвід у даній справі для забезпечення учасникам справи права на безсторонній суд.

Керуючись ст.36,39,40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про самовідвід.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл.

Головуюча Судді