ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/2134/21

Номер провадження 22-ц/816/862/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року у складі судді Алфьорова А.М., -

в с т а н о в и в :

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - АТ «СМНВО») про стягнення 57569,96 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 34714,05 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги мотивовано тим, що заявник перебував у трудових відносинах з відповідачем, 19 серпня 2020 року звільнився, проте відповідач борг по нарахованій заробітній платі не виплатив.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з АТ «СМНВО» 57569,96 грн заборгованості по заробітній платі, а також 34005,60 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 серпня 2020 року по 22 березня 2021 року з послідуючим утриманням податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «СМНВО» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «СМНВО», посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення змінити, зменшивши заборгованість по заробітній платі з 57569,96 грн до 56696,25 грн та зменшивши середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 34005,60 грн до 5000 грн.

Доводи скарги зводяться до того, що заборгованість по заробітній платі позивача станом на 22 березня 2021 року становила 56696,25 грн, чого суд не врахував. На думку відповідача, стягнутий розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визначений судом з порушенням принципів справедливості та співмірності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 по 19 серпня 2020 року перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО», звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 6-13).

З розрахункового листа по заробітній платі ОСОБА_1 за серпень 2020 року вбачається, що заборгованість підприємства складає 57569,96 грн (а.с. 14).

На підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу судом також встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становила 236,15 грн (а.с. 15-16).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, що є підставою для стягнення суми заборгованості на користь позивача та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції не повністю узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не вірно визначена та стягнута з товариства на користь позивача заборгованість із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є слушними та заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відкриваючи провадження у справі, суд зобов`язав відповідача надати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача. Проте, подане суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що працівник бухгалтерії перебуває на лікарняному і відповідач не має змоги подати суду довідку про реальний розмір заборгованості по заробітній платі, судом першої інстанції не розглянуте.

З матеріалів справи вбачається, що подані відповідачем клопотання про надання додаткового часу для подання довідки про розмір заборгованості по заробітній платі позивача, а також клопотання про відкладення розгляду справи судом не були розглянуті, відповідні процесуальні рішення не прийняті, а довідка про розмір заборгованості по заробітній платі позивача надійшла до суду 29 березня 2021 року, тобто після ухвалення судового рішення 22 березня 2021 року.

Зазначені порушення місцевим судом вимог процесуального закону щодо не вирішення поданих відповідачем клопотань дає підстави суду апеляційної інстанції прийняти до уваги довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача (а.с. 36), як новий доказ у порядку ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Відтак, станом на 22 березня 2021 року, як вбачається з довідки відповідача від 22 березня 2021 року № 16-07/248 про заробітну плату ОСОБА_1 , сума заборгованості становила 56696,25 грн (а.с. 36), а не 57569,96 грн, як помилково вважав суд першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості із заробітної плати перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 56696,25 грн, а не 57569,96 грн.

Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі колегія суддів зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Оскільки середньоденний заробіток позивача становив 236,15 грн, а час затримки розрахунку при звільненні 144 робочих дні, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 34005,60 грн.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо можливості зменшення розміру відшкодування передбаченого ст. 117 КЗпП України, та вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, з огляду на наступне.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Суд зазначає, що обсяг відповідальності відповідача не відповідає принципу співмірності із допущеним ним правопорушенням, а стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам.

З огляду на викладене, ураховуючи часткове задоволення основної позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 17000 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми з 34005,60 грн до 17000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості із заробітної плати та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витра підлягає зміні.

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково (на 80 %), з урахуванням того, що позивач за подання позовної заяви за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судовий збір не сплатив, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 726,40 грн судового збору, а з позивача на користь держави підлягає стягненню 181,60 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

Сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає компенсації пропорційно до задоволених вимог за наслідками апеляційного перегляду за рахунок позивача у сумі 681 грн 00 коп., враховуючи позовні вимоги за пред`явлення яких позивач не звільняється від сплати судового збору.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 7, 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 56696 грн 25 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 серпня 2020 року по 22 березня 2021 року у сумі 17000 грн, з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір у сумі 726 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 181 грн 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір у сумі 681 грн 00 коп. за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - В.І. Криворотенко

Судді : О.І. Собина

Т.А. Левченко