ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3312/20

Головуючий у першій інстанції Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/308/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Губар В.С., Харечко Л.К.

секретар: Позняк О.М.

Заявник: ОСОБА_1

Суб`єкт оскарження: державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Молошна Людмила Іванівна

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Молошної Людмили Іванівни та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження (суддя Коваленко А.В.), постановлену о 15 год. 11 хв. у м.Прилуки, повний текст ухвали складено 15 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила поновити процесуальні строки, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року, визнати незаконними дії державного виконавця в невчасному направленні постанови про закінчення виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року та незаконному закінченні виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року. Скарга мотивована тим, що Прилуцьким міськрайонним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального УМЮ (м.Суми) 10.11.2020 року відкрито виконавче провадження №63562851 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 220,50 грн компенсації за різницю вартості майна. 19.11.2020 року видана постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження, з якою не погоджується заявниця, оскільки їй було перераховано тільки 2 376,96 грн. Також ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем було порушено її право на одержання постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки вона була надіслана їй через тиждень після її винесення, а повинна була бути надіслана не пізніше 20.11.2020 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. Ухвалу суду мотивовано тим, що на користь скаржниці перераховано кошти за компенсацію різниці вартості майна в розмірі 30 220,50 грн в повному обсязі, отже виконавець правомірно прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження. Також суд дійшов висновку, що скаржником не доведено, що отримання нею 26.11.2020 року постанови про закриття виконавчого провадження порушило її права, які підлягають захисту в порядку вимог ст.447 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії державного виконавця в невчасному направленні постанови про закінчення виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з`ясовувалося і не було прийнято до уваги, що з дати винесення постанови до її направлення заявниці пройшло 5 днів, а до її отримання - 7 днів, що свідчить про несвоєчасність направлення документів виконавчого провадження. ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду в частині відмови про визнання незаконними дій державного виконавця в невчасному направленні постанови про закінчення виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Молошна Л.І. вказує, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена. Суб`єкт оскарження вказує, що 19.11.2020 року державний виконавець, керуючись п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. 24.11.2020 року вказану постанову було направлено скаржниці рекомендованою кореспонденцією для уникнення подальших спорів щодо неотримання постанови стягувачем. ОСОБА_1 у своїй скарзі підтверджує отримання постанови, тому державний виконавець вважає, що права заявниці на одержання постанови і на її оскарження ніяким чином не порушено.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_1 фактично оскаржує ухвалу суду лише в частині відмови у задоволенні її вимог про визнання незаконними дій державного виконавця в несвоєчасному направленні постанови про закінчення виконавчого провадження №63562851 від 19.11.2020 року, то судове рішення переглядається апеляційним судом тільки в зазначеній частині.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

По справі встановлено, що 17 травня 2018 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 68 768 грн 02 коп. компенсації за переотриману частку у спільному майні подружжя, а також 672 грн 40 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених останньою витрат на правову допомогу (а.с.13-14).

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Прилуцькому міськрайонному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). На його виконання ОСОБА_2 сплачувалися кошти, на загальну суму 27 843 грн 54 коп. боргу та 2781 грн 87 коп. виконавчого збору (а.с.16-24).

Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року було скасовано заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року; позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; зокрема стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 220 грн 50 коп. компенсації за різницю вартості майна (а.с.25-33).

На виконання вказаного судового рішення 29 жовтня 2020 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 220 грн 50 коп. компенсації за різницю вартості майна (а.с.35-36).

10 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Молошною Л.І. було відкрито виконавче провадження із виконання вказаного виконавчого листа (а.с.37).

Постановою старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Молошної Л.І. від 19 листопада 2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/742/811/17, виданого 29.10.2020 Прилуцьким міськрайонним судом, закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.40).

Відповідно до ст.ст.47, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи вбачається, що постанова державного виконавця від 19 листопада 2020 року про закінчення виконавчого провадження була направлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом 24 листопада 2020 року (що підтверджується копією квитанції АТ «Укрпошта» на а.с.15) і отримана нею 26 листопада 2020 року. Вказане також підтверджується скриншотом роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (а.с.64). Отже, вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення сторонам копій постанов державним виконавцем було дотримано. При цьому нетривала затримка у відправленні постанови не може бути визнана тим порушенням, яке має суттєві негативні наслідки для стягувачки.

Строк на оскарження вказної постанови розпочався для стягувачки з моменту отримання постанови 26 листопада 2020 року і, скориставшись своїм правом, ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, яку було розглянуто судом по суті. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про подання скарги в межах десятиденного строку і не порушення процесуальних строків, передбачених для звернення з відповідною скаргою.

Доказів того, що отримання постанови про закінчення виконавчого провадження 26 листопада 2020 року вплинуло на будь-які інші права заявниці, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з аналізу положень статті 447 ЦПК України, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця доведенню підлягає не лише наявність неправомірних дій або бездіяльності державного виконавця, а і наявність порушень такими діями або бездіяльністю прав сторони виконавчого провадження.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Доводи апеляційної скарги про несвоєчасність направлення постанови не впливають на правильність висновку суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження порушення прав ОСОБА_1 , судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий: Судді: