Справа № 510/1076/21
Провадження № 2/510/1169/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.21 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.

-при секретарі Івановій Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 44830,35 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працює в ДП «Ренійський морський торговельний порт» та за період з січня 2021 р. по квітень 2021 р. його заборгованість по заробітній платі склала 44830,35 грн.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень та уточнень не має.

Представник відповідача М.П. Ігнатенко у судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву в якому не вказано жодного заперечення проти задоволення позову, у відзиві міститься прохання про розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. До клопотання долучена довідка про заборгованість із заробітної плати з січня 2021 р. по травень 2021 р. у розмірі 49687,31 грн. Таким чином, представником відповідача позиція щодо позовних вимог не висловлена, однак те, що до клопотання додана довідка про наявну заборгованість, свідчить про визнання позовних вимог.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: паспорт громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 14.04.1992 р.; копія трудової книжки НОМЕР_2 ; довідка про заборгованість по заробітній платі у розмірі 44830,35 грн. від 24.05.2021 р..

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 працює в ДП «Ренійський морський торговельний порт» механіком вантажного терміналу. Починаючи з січня 2021 р. заробітна плата не виплачувалась, у зв`язку з чим, станом на квітень 2021 р. виникла заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 44830,35 грн., що підтверджується довідкою ДП «Ренійський морський торговельний порт» від 24.05.2021 р. № 378.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 ЗУ «Про оплату праці».

Згідно довідки ДП «Ренійський морський торговельний порт» від 24.05.2021 заборгованість із заробітної плати складає 44830,35 грн., в тому числі за: січень 2021 р. 9588,15 грн.; лютий 2021 р. 8941,28 грн.; березень 2021 р. 9171,28 грн; квітень 2021 р. 17129,64 грн..

Представником відповідача надана довідка про заборгованість із заробітної плати № 441 від 10.06.2021 р. за період з січня 2021 р. по травень 2021 р. у розмірі 49687,31 грн., однак, позивач не збільшив розмір позивних вимог, у зв`язку з чим суд розглядає позов в межах заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки у довідці, наданої відповідачем, зазначена сума заборгованості по заробітній платі, належна до сплати працівникові, а не нарахована, суд вважає, що всі податки та інші обов`язкові платежі вже були відраховані, тому стягує на користь позивача всю суму заробітної плати, вказану у довідці.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату за період з січня 2021 р. по квітень 2021 р. (в межах заявлених позовних вимог), у розмірі 44830,35 грн..

Згідно ч.ч. 1,2 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на корить держави у розмірі 908 грн.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263, 265, 280, 281, 282, 430 ЦПК України, ст.ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» (68802, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) на користь ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_3 ) суму заборгованості з заробітної плати за період з січня 2021 р. по квітень 2021 р. у розмірі 44830,35 грн.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з ДП «Ренійський морський торговельний порт» () на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін