УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу, зобов`язання не чинити перешкод, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати металеві двері у приміщенні коридору № 1, демонтувати перегородку у приміщенні вбиральні № 11 і демонтувати душ, що знаходиться в частині приміщення вбиральні № 11, відновити електропровід у кімнаті № 4 до кухонного приміщення № 9 і до ванної кімнати № 10, повернути та встановити газову плиту, з підключенням її до газопроводу, відновити спільний умивальник у кухонному приміщенні, а також зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні приміщенням № 12 , шляхом поновлення його у первісний стан: демонтувати в побутовій кімнаті № 12 душову кабіну, кухонне та газове обладнання; зобов`язати ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні кімнатою № 2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання його демонтувати металеві двері у приміщенні коридору № 1, відновити електропровід з кімнати № 4 до кухонного приміщення № 9 та до ванної кімнати № 10, повернути та встановити газову плиту з підключенням її до газопроводу, а також відновити спільний умивальник у кухонному приміщенні.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, у зв`язку з чим, справу направлено до Верховного Суду.

Крім того, 26.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, в якому просить суд забезпечити її позов шляхом арешту на : 13/100 частин житлової кімнати № 8 - площею 15,6 м.2 в квартирі АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_3 , 28/100 частин у вигляді 2-х житлових кімнат № 6,7 площею 17,7 м2 , які належать ОСОБА_2 , а також заборонити вчиняти будь-які дії щодо цих часток, та заборонити органам та посадовим особам , здійснювати державну реєстрацію та відчуження цих часток.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що ОСОБА_3 належить 13/100 частин житлової кімнати № 8, а ОСОБА_2 28/100 житлових кімнат № 6,7 площею 17,7 м2 та 14,8 м.2 в квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідачі, будучі обізнаними про наявний спір, намагаються позбавитись належних їм приміщень , що підтверджується розміщеним оголошенням на сайті Нерухомість Estate Invest « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що може спричинити утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, та зміна власників в разі відчуження також ускладнить розгляд справи, оскільки виникне необхідність залучення нових учасників процесу.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У відповідності до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, п. 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснення, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У висновках викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

До заяви про забезпечення позову позивачкою додано роздруківку з сайту про продаж начеб то спірної квартири № 16 та фотокопії квартири АДРЕСА_3 . Однак, позивачем не зазначено та не надано доказів, яким чином вказані обставини можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, адже відчуження спірного майна може призвести до залучення до участі у справі нових власників квартири, але ніяким чином не вплине на виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням висновку Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу, зобов`язання не чинити перешкод відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаренко С.Л.