ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 760/9041/20
провадження № 2/753/1622/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"19" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

за участі секретаря - Лаптєвої Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (надалі по тексту - відповідач, ОСОБА_4 ) про відшкодування збитків у порядку регресу.

У позовних вимогах просив суд стягнути з солідарно з відповідачів на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 30 091 грн. 10 коп., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 840 грн. 80 коп. та на правову (правничу) допомогу в розмірі 7 299 грн. 80 коп.

Ухвалою судді від 13.10.2020 було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з викладених підстав у позовній заяві, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзивів на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило.

Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК 5585225, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Лексус» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Судом встановлено, що 12.10.2017 в місті Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2017 по справі № 758/14233/17 ОСОБА_2 , який 12.10.2017 о 23 год. 50 хв., по вул. Електриків в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Лексус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 2.9 (а), 2.10 (а), п. 11.4, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Дорожньо-транспортна пригода яка відбулась 12.10.2017 визнана ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 06537-24 від 12.07.2018.

Згідно Ремонтної калькуляції № 802622 від 03.05.2018 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 » склала 67 693,02 грн.

Судом, також досліджено Договір відступлення прав вимоги № 20/12/2019 укладений між ПрАТ СК «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 », відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК 5585225.

Згідно платіжного доручення № 30 від 12.03.2020 року ОСОБА_1 перерахував ПРАТ СК «ВУСО» грошові кошти у розмірі, визначеному договором.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (№ АК 5585225) страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілого при експлуатації транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також, судом встановлено, що в момент скоєння ДТП 12.10.2017 ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Лексус» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2017.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 30 091,10 грн.

Отже, відшкодувавши моральну шкоду в сумі 30 091,10 грн., заподіяну відповідачами внаслідок ДТП, 12.10.2017, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 30 091,10 грн. на підставі ч. 38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується у повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесу розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У силу ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу.

Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 89 ЦПК України).

Як встановлено матеріалами справи, дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідальність якого на момент завдання шкоди була застрахована ОСОБА_4 , який є власником транспортного засобу, а тому саме вони зобов`язані відшкодувати заподіяні позивачу збитки, що сталась в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі.

Доказів протилежного суду відповідачами надано не було.

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачам було направлено Акт (Вимогу) про відшкодування збитків в порядку регресу, але останні не проводили ніяких платежів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування, а тому у нього виникло право на стягнення виплачених коштів із винної особи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

У відповідності зі ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

10.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , з одного боку та Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови Адвоката Самойленко П.М., який, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 6314 був укладений договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019.

Таким фахівцем у галузі права, який дійсно надає позивачу правничу допомогу у справі є - адвокат Самойленко П.М., що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019 та додатковою угодою № 3/актом приймання передачі наданої правової допомоги від 15.02.2020, ордером адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7299 грн. 80 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 261, 512, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов-задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 30 091 грн. 10 коп., витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7299 грн. 80 грн., та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., а саме по 420 грн. 40 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: