Справа № 462/1141/17
УХВАЛА

08 червня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

ТОВ «ФК «Інвест Хаус» 23.04.2021 року звернулося до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа у справі №462/4023/14-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням суду від 16 червня 2017 року, яке набрало законної сили, на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №587/08/08 від 02.04.2008 року. 25.04.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги №42053, відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту №587/08/08 від 02.04.2008 року, який був укладений з ОСОБА_1 . Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження, жодного відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у цивільній справі №462/4023/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором не перебуває. Оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за договором не погашена. У зв?язку з перебуванням ПАТ «ВіЕйБі Банк» на стадії ліквідації, що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, просить видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п.9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Сторони, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, що, відповідно до ч.3 ст.442, ч.3 ст.433 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому заявник у заяві просить розгляд заяви провести за відсутності його представника.

Дослідивши заяву, перевіривши наведені заявником доводи щодо заміни стягувача за виконавчим листом, видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, дослідивши матеріали заяви, а також перевіривши матеріали справи №462/1141/17, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 41376,3 дол. США відсотків за користування кредитом, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 30.01.2017 року становить 1125114, 36 грн, та 33352, 05 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, а також по 4000 грн. судового збору.

25.04.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги №42053, відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту №587/08/08 від 02.04.2008 року, який був укладений з ОСОБА_1 .

Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №42053 від 25.04.2019 року до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами включено боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №587/08/08 від 02.04.2008 року.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Так, згідно із п. 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з ч.5. ст.15 цього Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.442 ЦПК України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс13, згідно якої, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року), заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім цього, зі змісту вказаної постанови Верховного Суду України, вбачається, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи наведені положення законодавства та правову позицію Верховного Суду України, за встановлених судом обставин заміни кредитора у зобов`язанні через відступлення права вимоги, що є різновидом правонаступництва, яке можливе на будь-якій стадії процесу, в тому числі до відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що заява в частині заміни сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та доведеною.

Щодо вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого документа, суд зазначає наступне.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі №2-824/2009.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи №462/1141/17, стягувач ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою про видачу виконавчого листа (виконавчих листів) до суду не звертався, та такі судом не видавалися.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Що стосується вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З конструкції ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем, а тому суд приходить до переконання, що в даному випадку оригінал виконавчого листа втрачено при передачі оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за таких обставин пропущено з поважних причин.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі Шмалько проти України від 20/07/2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

В обґрунтування поважності причин пропуску для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання ТОВ «ФК «Інвест Хаус», посилається на те, що строк пред?явлення виконавчого документа до виконання припав на період ліквідації банку, що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, що стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд, визнає наведені заявником причини пропуску строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання поважними, тому заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цій частині підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 258-261, 433, 442, п.17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у справі №462/1141/17 за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» пропущений строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання у справі №462/1141/17 за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання ухвали до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний