Провадження № 2-о/522/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна, Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її син ОСОБА_1 , через похилий вік своєї матері та наявність у неї різних захворювань, довгий час проживав разом з матір`ю як до її смерті так і на момент її смерті. Після смерті своєї матері, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою прийняття спадщини, в чому йому було відмовлено через пропуск встановленого строку. В зв`язку з цим, встановлення даного факту потрібно заявникові для отримання спадщини своєї матері.

Ухвалою суду від 04.01.20211 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків заяви.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 12.01.2021 року по справі відкрито провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.03.2021 року.

10.03.2021 року судом до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено Одеську міську раду, за клопотанням представника якої судове засідання відкладено на 12.05.2021 року.

12.05.2021 року у судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_3 , який надавав померлій ОСОБА_2 медичні консультації протягом останніх трьох років її життя та ОСОБА_4 , який був сусідом померлої ОСОБА_2 . У справі оголошено перерву до 16.06.2021 року.

У судовому засіданні 16.06.2021 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Заінтересовані особи заявили про проведення судового засідання за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 23.06.1963 року в м. Одесі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.

Інформацій довідка для оформлення свідоцтва про поховання ОСОБА_6 видана ОСОБА_1 .

15.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОМНО Лічман І.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , в чому йому приватним нотаріусом було відмовлено листом від 19.12.2020 року № 425/01-16 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, який передбачено ст. 1270 ЦК України.

ОСОБА_1 вважає, що він як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу положень ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки він не заявив про відмову від неї, протягом передбаченого ст. 1270 ЦК України, строку, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даною заявою.

З показань свідка ОСОБА_3 , котрий був лікарем ОСОБА_6 встановлено, що син був присутній, коли ОСОБА_3 приходив до пацієнтки додому, син завжди доглядав за матір`ю, втім відзначив, що з ними він не проживав, тому не знає жив син в домі матері чи ні. На запитання судді відзив, що вдома в пацієнтки він перебував десь по 30 хвилин, речей ОСОБА_1 в квартирі він не бачив, тобто він не придивлявся до того, чи речі є в квартирі.

Свідок ОСОБА_4 вказав, що він сусід ОСОБА_6 , вона проживала спочатку з матір`ю, потім сама, коли мати заболіла син до неї приїзжав часто, доглядав за нею. На запитання представника заявника чи є речі заявника у будинку матері, вказав, що в речах не копався.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, встановлення факту постійно проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є тим юридичним фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, а тому встановлення даного факту може відбуватися в судовому порядку.

В силу положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, обставини, на які посилається сторона у справі, мають бути доведені належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, обов1язок надання яких лежить на відповідній стороні.

На переконання суду, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути паспорт спадкоємця з відміткою про реєстрацію його місця проживання; довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 , який перебуває з 15.04.1995 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , зареєстрований з 01.04.1986 року за адресою АДРЕСА_2 (паспорт НОМЕР_3 ), при цьому його померла мати ОСОБА_6 мешкала за адресою: АДРЕСА_3 .

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, наданої кур`єрською службою - ТОВ «Двадцять п`ять годин», в період з 10.01.2019 року по 12.09.2019 року за адресою АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_1 здійснювалась доставка кореспонденції по накладним №№ 12347, 13765, 14876, 15976. Також, з вказаної адреси ОСОБА_1 здійснювалась відправка кореспонденції по накладним №№ 12369, 14998, 15854, 16764.

Факт того, що ОСОБА_1 періодично з`являвся за адресою АДРЕСА_3 підтверджений і поясненнями свідків, які при цьому не змогли підтвердити його постійного проживання за вказаною адресою.

Інших доказів постійного проживання заявника за адресою матері, суду не надано, а інформаційна довідка для оформлення свідоцтва про поховання, копія якої є в матеріалах справи, на переконання суду, не є належним доказом постійного проживання, так як її отримання не пов`язано з місцем проживанням адресата, а отже дана довідка не містить інформації щодо предмета доказування.

При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 552/196/20 в постанові від 27.05.2021 року, виклав наступне: «необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання з подружжям, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця. Так, вирішуючи спір, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суди правильно вказували, що з матеріалів справи убачається, що позивач і нині покійний проживали по сусідству і він, маючи власне житло, надавав спадкодавцю допомогу в догляді та по господарству, що не є тотожним із фактом проживання однією сім`єю. Доказів проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, сплати побутових послуг, взаємних прав та обов`язків позивачем як суду першої інстанції, так і апеляційній інстанції не надано, відсутні й докази хвороби спадкодавця та відомості про необхідність стороннього догляду за станом його здоров`я. Апеляційний суд зазначав, що надані позивачем фотознімки чоловіка та місця його поховання, а також копія квитанції на суму 300 грн (отримувач Обласне бюро судово-медичної експертизи) не є належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Власне ставлення позивача до нині померлого подружжя, періодичне придбання їм продуктів харчування та участь у сплаті комунальних послуг, а згодом і похованні не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками».

Суд також враховує пояснення ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні 16.06.2021 року, згідно яких заявник вказав, що він практично все життя проживав у будинку матері, його дружина проживає у своїх батьків, вона часто ночують разом в своїй квартирі.

Отже, враховуючи не надання заявником доказів проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, ведення ними спільного побуту, спільної сплати побутових послуг, наявності взаємних прав та обов`язків, суд доходить висновку про необгрунтованість заяви ОСОБА_1 та залишає її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 158, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна, Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 18.06.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар