ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

12 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 953/18569/19

Провадження № 22-ц/818/924/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року, постановлене суддею Попрасом В.О., за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ХАРТРОН-АРКОС ЛТ» про визнання наказу про звільнення незаконним та поневолення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив визнати незаконним та скасувати наказ № 139-К від 28.08.2019 про його звільнення; поновити його на роботі на рівнозначну посаду у НВП «ХАРТРОН-АРКОС» ЛТД; стягнути з відповідача суму заробітку за час вимушеного прогулу в період з 19.03.2019 по 27.08.2019 у розмірі 24308,43 грн.; суму заробітку за час вимушеного прогулу в період з 29.08.2019 по 28.03.2020 у розмірі 55124,93 грн. та з 29.03.2020 по день поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він працював у КБ електроприладобудування «Хартрон-Аркос» ЛТД з 19.07.1967 по 31.05.2007 на умовах постійної роботи. З 02.07.2007 по 29.12.2017 позивач працював по контракту з додатковими угодами, з 10.01.2018 по 28.08.2018 позивач працював за строковим трудовим договорам №3 з невеликими перервами на їх переоформлення, строком дії останнього строкового трудового договору №3 з 23.01.2019 по 22.01.2020 на посаді начальника сектору. Через місяць після підписання строкового трудового договору №3 терміном на один рік з 24.01.2019 по 22.01.2020, відповідачем був виданий наказ від 21.02.2019 № 57 про реструктуризацію підприємства, реалізація якого проводилась з порушеннями КЗпП України, колективного договору та строкового трудового договору №3. Наказом №139-К від 28.08.2019 позивача було звільнено в зв`язку з скороченням кількості робітників підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнено є незаконним, оскільки відповідач грубо порушив умови узгодженого та підписаного двома сторонами строкового трудового договору №3 шляхом його дострокового розірвання, яке згідно п.3 цього договору можливо за ініціативою адміністрації виключно в разі порушення робітником Правил внутрішнього розпорядку, які позивачем не порушувались. Також позивач вважає, що відповідачем порушена ст.42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільнені працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, враховуючи, що позивач має стаж та винаходи, які підтверджуються записами в трудовій книжці. Відповідачем не було надано списку звільнених та списку наявних на підприємстві вакансій, чим були порушені вимоги трудового законодавства. Відповідачем не було прийнято до уваги положення п. 10.1, 10.2, 10.3, 10.4 Розділу 3 забезпечення зайнятості Колективного договору на підприємстві, який є діючим. Також відповідачем порушені вимоги ст.5 пільги дітям війни, розділу 2 Державні соціальні гарантії дітям війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: дітям війни надаються такі пільги: право на переважне залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовдено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Скарга містить посилання на те, що незаконність рішення полягає в проведенні судового засідання за відсутності позивача.

Від представника НВП Хартрон - Аркос ЛТД надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, яке просив залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було дотримано процедуру звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Оплата праці позивача в період з 19.03.2019 по 27.08.2019 обумовлена режимом триденного, замість п`ятиденного робочого тижня. Тритижневий робочий тиждень був запроваджений на підприємстві Наказом №587 від 29 жовтня 2018 року в період з 01.01.2019 по 31.12.2019. ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 587 від 29.10.2018 та особисто підписав угоду, згідно з якої згоден з роботою на умовах неповного робочого часу (тритижневий робочий тиждень) відповідно до Наказу від 29.10.2018 № 587. Таким чином, оплата праці позивача провадилась пропорційно відпрацьованому ним часу, згідно з табелем обліку використання робочого часу.

Крім того, вимоги про стягнення з відповідача нібито недоплати заробітної плати, обумовленої режимом триденного, замість п`ятиденного робочого тижня, заявлені за період з 19.03.2019 по 27.08.2019, тобто в той час, коли позивач в період з 25 травня 2019 року по 27 серпня 2019 року перебував на лікарняному в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та будь яку роботу не виконував, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЦ №450630, серії АДР №657146, серії АДР №657290, серії АДР №657421, серії АДП №857632.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

За правилами ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами. При цьому судом не було порушено норм процесуального права які були обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції такі норми не порушені та зроблено законний та обгрунтований висновок.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності позивача та без проведення підготовчого судового засідання, що ОСОБА_1 вважає порушенням норм процесуального права не можна вважати обґрунтованими.

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи. що виникають з трудових відносин, що передбечено ст. 274 ЦПК України.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За правилами а. 2 ч. 3 ст. 279 УПК України підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Під час розгляду справи судом першої інстанції враховано, що справа перебувала в провадженні більше року, в справі маються достатньо відомостей про правовідносини сторін, письмові пояснення та заперечення та відсутні не розглянуті судом клопотання, враховано висловлену позицію сторін, судом розглянута справа у відсутності позивач та його представника на підставі у справі наявних доказів, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи.

Згідно вимог ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.

Тому враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що по справі подано уточнену позовну заяву, відзив, заперечення, долучено докази, тобто сторони висловили свою позицію, судом правомірно розглянуто справу за відсутності позивача та/або його представника.

Крім того, судова колегії зазначає, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи через введення карантину, без зазначення конкретної причини, яка перешкоджає йому з`явитися у судове засідання або взяти участь у ньому на відстані в режимі відеоконференції, що свідчить про неналежне користування процесуальними правами.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку до Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.