Справа № 326/426/21
Провадження № 2/326/200/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 65,2 кв.м., в т.ч. житловою 51,3 кв.м.; на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 , за державним актом серії ЗП № 16-010156 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994; на земельну ділянку площею 0,59 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_2 , за державним актом серії ЗП № 16-010153 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в зв`язку із смертю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита спадщина, до складу якої увійшли всі належні йому права та обов`язки. Вона є спадкоємцем померлого за заповітом і її право на спадщину є виниклим з моменту її відкриття - з 11.08.2017 року. Заповіт ОСОБА_5 складено ним на її користь, згідно якого їй заповідано усе майно спадкодавця, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також те, на що він за законом буде мати право. За даним заповітом єдиним спадкоємцем померлого є вона. Цим заповітом позбавляються права на спадкування за законом усі інші особи. До складу спадщини померлого увійшло майно: 1) житловий будинок АДРЕСА_1 ; 2) земельна ділянка площею 0.60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) земельна ділянка площею 0.59 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , яка є власницею земельної ділянки площею 0.59 га є матір`ю ОСОБА_5 . Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.04.2010 ОСОБА_5 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори року із заявою про прийняття спадщини. За життя він прийняв у свою спадщину зазначену земельну ділянку, але так і не оформив право власності на неї, по праву вона належить йому з моменту відкриття спадщини, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. А значить, до складу спадщини померлого увійшло майно, як те що успадковано ним після померлої матері, так і майно надбане ним за свого життя самостійно.

Вона своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , але державним нотаріусом Приморської ДНК Запорізької області Подольською І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Її право, як спадкоємця померлого ОСОБА_5 на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку з підстав відсутності іншого способу визнання права на спадкове майно.

В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі (а.с.74); відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.62,64,66).

Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівка Приморського району Запорізької області помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Орлівка Приморського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 17, виданого виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Приморського району Запорізькій області (а.с.14).

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, актовий запис № 14 (а.с.15).

ОСОБА_5 є сином померлої ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Орлівка Приморського району Запорізької області, батьками якого є: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_6 (а.с.16).

У довідці, наданої виконкомом Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, вказано, що ОСОБА_6 була зареєстрована і постійно проживала у АДРЕСА_1 з 1990 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом з нею за цією адресою був зареєстрований і постійно проживав її син ОСОБА_5 . Інших звісних спадкоємців немає (а.с.17).

24 березня 2011 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Ракітянською Н.А. видано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає в АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_6 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з грошового внеску з належними відсотками в ТВБВ №10007/0363-філії Запорізького обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.18).

Згідно з довідкою Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 10.12.2017, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований і постійно проживав по АДРЕСА_1 з 1978 року і до дня смерті. Інших осіб, які б постійно мешкали чи були б зареєстровані на момент його смерті за адресою його місця реєстрації і проживання не було (а.с.19).

20 червня 2017 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Подольською І.М. було посвідчено заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Орлівка Приморського району Запорізької області, що проживає в АДРЕСА_1 , яким він на випадок своєї смерті заповів усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.20). Даний заповіт зареєстровано за № 60817807 у Спадковому реєстрі (а.с.22).

Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Подольською І.М. 22.08.2018 заведено Спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 124/2017, номер у Спадковому реєстрі 61117916, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.21).

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 40 420 грн. (а.с.23-26).

12 травня 1994 року на підставі рішення Орлівської сільської ради № 3 від 04 березня 1994 року ОСОБА_5 , який мешкає в АДРЕСА_1 видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, яка розташована на території с. Орлівка Орлівської сільської ради (а.с.27).

12 травня 1994 року на підставі рішення Орлівської сільської ради № 3 від 04 березня 1994 року ОСОБА_6 , яка мешкає в АДРЕСА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства площею 0,59 га, яка розташована на території с. Орлівка Орлівської сільської ради (а.с.28).

Постановами державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області Подольської І.М від 27 березня 2018 року, 13 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,60 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, належну ОСОБА_6 ; земельну ділянку розміром 0,59 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с.31,32,33).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.35-41).

Розпорядженням сільського голови Орлівської сільської ради № 05-од від 11.02.2016 перейменовано назву вулиці Леніна на вулицю Миру в с. Орлівка Приморського району Запорізької області (а.с.30).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 549 в редакції ЦК України 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 спадкові відносини в Україні регулюються ЦК України 2003 року, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно зі ст. 524 в редакції ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

За положенням ч. 1 ст. 534 в редакції ЦК України 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 в редакції ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК України 1963 року.

Отже, ОСОБА_5 за життя прийняв спадщину на земельну ділянку після смерті матері ОСОБА_6 , але так і не оформив право власності на неї. А за таких обставин ОСОБА_5 вважається спадкоємцем, яким фактично прийнято спадщину померлої матері ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем доведено право на спадкування та належність померлому спадкового майна, а також неможливість оформлення спадщини. Відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно перешкоджає позивачу в оформленні спадщини.

При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на будинок та земельні ділянки в порядку спадкування підлягають задоволенню за ст. ст. 1216, 1217, ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідачів, які сплачено позивачем при подачі позову в сумі 908 грн. (а.с.1).

На підставі ст. ст. 16, 1216, 1217, 1225 ЦК України, ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549 в редакції ЦК України 1963 року, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , право приватної власності:

- на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 65.2 кв.м, в т.ч. житловою 51.3 кв.м;

- на земельну ділянку площею 0.60 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 , за державним актом серії ЗП № 16-010156 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994;

- на земельну ділянку площею 0.59 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Орлівської сільської ради Приморського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_2 , за державним актом серії ЗП № 16-010153 про право приватної власності на землю, виданим Орлівською сільською радою Приморського району Запорізької області 12.05.1994 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Суддя: Д.О. Каряка

Згідно з оригіналом: суддя Д.О. Каряка

03.06.21