Провадження № 2/752/1255/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.06.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Воробйова І.О.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Король Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року позивач в особі представника звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати поруку за договором поруки № 3461-ДП1, укладеним між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» 25.07.2008, такою, що припинена; стягнути судові витрати в тому числі витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 25.07.2008 між ОСОБА_2 та ЗАТ «ПроКредит Банк» було укладено договір поруки № 3461-ДП1. Поручитель взяв на себе зобов`язання позичальника, ОСОБА_3 , як солідарний боржник на підставі Рамкової угоди № 3461 від 21.07.2008. Позичальник ОСОБА_3 працювала у кредитора на час отримання кредиту в ЗАТ «ПроКредит Банк», укладення з Банком Рамкової угоди та Договору про надання траншу від 21.07.2008. Саме тому кредитор вніс до кредитного договору особливий пункт, не типовий для інших позичальників, якій стосується взаємовідносин між банком та позичальником ОСОБА_3 . Кредитор ОСОБА_3 була звільнена з роботи у кредитора у лютому 2014 року. Вона стала не спроможна у повному обсязі сплачувати щомісячні внески за кредитним договором у встановленому в договорі про надання траншу розмірі. У серпні 2014 року у неї з`явилась заборгованість по сплаті тіла кредиту та нарахованих процентів за його користування. Отже, позивач вважає, що з серпня 2014 року протягом 6 місяців банк повинен був надіслати поручителю вимогу погасити борг за позичальника та звернутися до суду у разі невиконання поручителем такої вимоги.

Враховуючи викладене. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання з`явився представник позивача, який просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що в Рамковій угоді зазначено, що порука діє до 21.07.2028 року. Порука припиняється після закінчення договору поруки або виконання зобов`язання в повному обсязі. Останній платіж був здійснений 28.08.2018. На даний час порука триває.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників не направила. Надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що підтримує позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 21.07.2008 між позичальником ОСОБА_3 та кредитором ЗАТ «ПроКредит Банк» було укладено Рамкову угоду № 3461, відповідно до якої банк зобов`язався здійснити кредитування в межах ліміту суми кредитування 30000 доларів США.

25.07.2008 між кредитором та поручителем ОСОБА_2 було підписано Договір поруки № 3461-ДП1, відповідно до якого остання зобов`язалася перед кредитором відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_3 , що витікають з Рамковою угоди № 3461 від 21.07.2008.

Ліміт строку кредитування 240 календарних місяців. Максимальний розмір процентів - 40% річних (п. 2.3. договору поруки).

На підставі Рамкової угоди укладено між позичальником та кредитором Договір про надання траншу № 90.281/3461 від 21.07.2008.

Відповідно до п. 2 договору траншу строк користування 240 місяців від дати видачі кредиту включно. Проценти - 11% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Цільове призначення кредиту - задоволення особистих потреб.

Згідно п. 2.2. договору поруки від 25.07.2008 він діє до 21.07.2028.

У відповідності до п. 3.2 кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань позичальника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлено умовами кредитних договорів.

З п. 8 договору пор надання траншу вбачається, що у випадку звільнення позичальника з роботи у кредитора за власним бажанням, позичальник зобов`язується здійснити повне дострокове погашення кредиту не пізніш дня, що передує дню звільнення. У випадку звільнення позичальника з роботи у кредитора з інших підстав позичальник зобов`язується здійснити повне дострокове погашення кредиту протягом 14 календарних днів з дати звільнення.

Згідно Наказу № 65/К від 29.01.2014 ОСОБА_3 було звільнено з посади касира роздрібного відділення Сервіс-центру - відділення № 4 АТ «ПроКредит Банк» у м. Києві 31.01.2014 за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року справа № 201/8164/16-ц, провадження № 61-28479св18.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк не передбачений договором поруки) з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 1519/2-3165/11, провадження № 14-219цс19.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Сторони кредитного договору встановили дію договору до остаточного виконання сторонами зобов`язань і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки № 3461-ДП1 від 25.07.2008 встановлено, що порука діє протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, належного виконання усіх зобов`язань позичальника. Не пред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальник не тягне за собою припинення поруки.

Як встановлено судом, відповідач АТ «ПроКредит Банк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу № 90.2081/3461 від 21.07.2008, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № 3461 від 21.07.2008.

Разом з тим, судом встановлено, що вказана справа ще розглядається та рішення на даний час не ухвалено.

В справі відсутні докази погашення кредиту та сплати процентів, розрахунку заборгованості, тощо. Позивач припинити поруку в частині певних платежів не просить. В даній справі відсутні докази для припинення поруки від 25.07.2008.

За таких обставин, суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Ю.Ю.Мазур