Гребінківський районний суд Полтавської області
Справа № 528/611/21
Провадження №2/528/297/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про повернення позовної заяви без розгляду
17 червня 2021 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального упраління Міністерства юстиції (м.Суми),-
в с т а н о в и в:
14 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд», звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом на дії (бездіяльність) державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у виконавчому провадженні ВП № 64659824.
Під час вивчення матеріалів поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення до суду встановлено таке.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Частина 1 ст.447 та ч.1 ст.448 ЦК передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства належним способом оскарження дії чи бездіяльності державного виконавця в під час виконання судових рішень у цивільних справах є подання скарги в порядку визначеному ст.ст.447-449 ЦПК України.
Відповідно до частини першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Відповідно до порядку користування підсистемою «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи форми процесуальних документів електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд» згруповані по видам проваджень, зокрема, у модулі «Цивільне судочинство» містяться знеособлені процесуальні документи (позови, заяви у позовному провадженні, наказному, окремому провадженні, інші заяви та клопотання по суті справи) із визначенням до якого виду провадження віднесено такі форми, тому обираючи відповідний розділ «Справи позовного провадження» або «Окреме провадження», заявник визначається у якому саме провадженні ним ініціюється розгляд вимог. Наслідком такого визначення є форма та зміст поданого до суду процесуального документу, а також розмір належного до сплати судового збору, що обумовлений ставками судового збору, встановленими частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір»
Сформувавши процесуальний документ у розділі «Позовне провадження», позивач ОСОБА_2 таким чином подала в електронній формі до суду позовну заяву на дії (бездіяльність) державного виконавця, розпорядившись у такий спосіб своїми процесуальними правами, при цьому не дотримавшись вимог ст.447 ЦПК України, вказавши сторін позивач та відповідач.
В ухвалі щодо прийнятності Заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 р., п. 33).
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Оскільки нормами ЦПК України не передбачене повернення без розгляду позовної заяви на дії (бездіяльність) державного виконавця, яка подана не у формі визначеному процесуальним законом, то в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією закону положення ЦПК України щодо повернення скарги заявнику без розгляду відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України.
За таких обставин позовну заяву ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального упраління міністерства юстиції (м.Суми) необхідно повернути позивачу без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 260, 261, 447, 448 ЦПК України, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Позов ОСОБА_1 до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального упраління міністерства юстиції (м.Суми) повернути позивачу без розгляду.
Ухвала суду, в частині залишення позову без розгляду, може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1605.

Суддя М.О. Вітківський