Справа №442/2732/21
Провадження №2/442/792/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 До ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

04.04.2021 представник позивача адвокат Ломакін В.В. звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визначити частки у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за позивачем та відповідачем право власності по Ѕ частки на вказану квартиру.

Позов мотивує тим, що 07.02.2021 сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2020. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі 18.04.2018 сторонами придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Покупцем спірної квартири є відповідач, яка відмовляється в нотаріальному порядку укласти договір про визначення часток, а також не визнає право спільної сумісної власності позивача на спірну квартиру.

26.04.2021 відповідачем подано зустрічну позовну заяву, в якій просить прийняти дану позовну до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати в одне провадження. Крім того просить поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу, виділивши та визнавши за кожним Ѕ ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 28,7 кв.м, житловою площею 16 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час шлюбу з ОСОБА_2 придбали вказану квартиру, покупцем якої вказаний чоловік. Враховуючи, що ОСОБА_2 вважає дану квартиру своєю, позивач за зустрічним позовом змушена звернутись в суд.

Ухвалою суду від 07.05.2021 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя.

Представник позивача за первісним позовом свій позов підтримав. Просить його задоволити. Не заперечує щодо задоволення зустрічного позову.

Відповідач за зустрічним позовом та її представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, просять його задоволити, а в задоволенні первинного позову - відмовити.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За положенням частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2020 у справі №442/5731/20 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був укладений 15.02.2007.

Позивач за первісним позовом, вважаючи квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, просить визначити частки у спільній частковій власності подружжя на дану квартиру, при цьому покликається на ст..392 ЦК України, яка передбачає право власника на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Спариняк Л.В. ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №121078948 від 18.04.2018 підтверджується право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту придбання квартири АДРЕСА_1 в період спільного подружнього життя з позивачем та за спільно зароблені кошти.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких визнання права.

Враховуючи зміст ст..392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено особою власником майна, право якої оспорюється або не визнається іншою особою і у разі втрати особою документа, який засвідчує її право власності.

Вимогами ст..13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вказане вище слідує, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого права, оскільки ст. 392 ЦК України не регулює питання поділу спільного сумісного майна подружжя. Ст. 392 ЦК України містить умови за яких суд за їх наявності може задоволити позов. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що відповідач не визнає його права власності на спірну квартиру та відмовляється іти до нотаріуса і такі докази в матеріалах справи відсутні, відтак позов ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя до задоволення не підлягає.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить поділити набуту під час шлюбу квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.2009, посвідченого приватним нотаріусом Цимбалюк Г.В. ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 . Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23298256 від 14.07.2009 підтверджується право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача за первісним позовом не заперечив проти факту набуття у шлюбі квартири АДРЕСА_2 та визнання такої об`єктом спільної сумісної власності сторін.

З приводу застосування ст..60 СК України Верховний Суд України зробив наступні висновки.

У справах №6-612цс15, №6-2641цс15 вказав, що для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У справах №6-2333цс15, №6-2641цс15 наголошено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Отже, при вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановлені факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування свої вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, а сторонами підтверджено, що квартира АДРЕСА_2 придбана в період шлюбу, за спільні кошти, а тому є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , отже їх частки у власності є рівними.

Таким чином, зустрічний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Щодо витрат сторін по оплаті судового збору, то суд прийшов до переконання, що такі фактично одинакові, а тому відшкодуванню однією стороною іншій не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , про поділ спільно нажитого майна подружжя задоволити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , Ѕ ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , Ѕ ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2021 року.

Суддя О.В. Крамар