У Х В А Л А
"11" лютого 2021 р. суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Представник позивача адвокат Наседкін О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 500965831 від 28 листопада 2014 року у загальній сумі 31 611,20 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати.
Разом з позовною заявою представником позивача долучено заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд тимчасово, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 13 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 500965831 від 28 листопада 2014 року у загальній сумі 31 611,20 грн.
В обґрунтування наданої заяви представник позивача посилається на те, що 17 серпня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором. Водночас, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, діюче на момент вчинення цього напису у липні 2018 року законодавство не передбачало можливості вчинення нотаріусом виконавчих написів на кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Окрім того, в порушення прямої заборони, встановленої у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», заборгованість, що пропонується стягнути за цим виконавчим написом, нарахована за період, що перевищує три роки. Крім того, ОСОБА_1 не повідомлялася ані про відступлення права вимоги за кредитним договором, ані про намір вчинити виконавчий напис, що вказує на те, що визначена у даному виконавчому написі заборгованість не може вважатися безспірною. Проте, на сьогоднішній день виконавче провадження відкрите за вказаним виконавчим написом, перебуває на стадії примусового виконання. У випадку невжиття заходів забезпечення позову, існує загроза того, що приватним виконавцем будуть здійснені відрахування із заробітної плати, списання грошових коштів з банківських рахунків або звернуто стягнення на належне позивачу майно. Проте, якщо у подальшому суд погодиться із доводами позовної заяви про незаконність оскаржуваного виконавчого напису, стягнуті таким чином грошові кошти набудуть статусу безпідставно одержаних й відновлення порушених примусовим виконання прав буде суттєво ускладнено, адже діюче законодавство не передбачає процедури повороту виконання виконавчого напису. Тобто для повернення безпідставно стягнутих з позивача грошових коштів виникне необхідність для пред`явлення окремого позову, що потребує додаткового часу та матеріальних витрат.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із вимогами ч.6 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.
Відповідно до роз`яснень, зазначених в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З урахуванням вищевикладеного суд, доходить висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача та вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Тимчасово, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 13 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 500965831 від 28 листопада 2014 року у загальній сумі 31 611,20 грн.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали апеляційної скарги. Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання даної ухвали, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя О.П. Галич