Справа №613/476/21 Провадження № 4-с/613/3/21
У Х В А Л А
15 червня 2021 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уварової Ю.В.,
за участі секретаря Семененко К.М.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), -
Ухвала направлена для виконання в порядку виконавчого провадження до Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

13.05.2021 державний виконавець Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Охмат Є.Д. подав до Богодухівського районного суду Харківської області своє повідомлення стягувачу від 26.04.2021 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання указаної ухвали суду про забезпечення позову від 21.04.2021 з підстав її невідповідності вимогам виконавчого документу, встановленим ст..4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказані дії та повідомлення державного виконавця є неправомірними та порушують законні права ОСОБА_1 як стягувача, оскільки ухвала повністю відповідає вимогам ст..4 ЗУ «Про виконавче провадження». В повідомленні виконавця не зазначено яким саме вимогам не відповідає ухвала суду, а також в ньому невірно вказано боржника у виконавчому провадженні Богодухівський районний суд та Богодухівську міську раду, в той час як згідно з ухвалою суду боржником є ОСОБА_2 .

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив скаргу задовольнити.

Представник Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції також в судове засідання не з`явився, надав заперечення на скаргу, в яких зазначає, що відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Отже, стягував повинен був подати заяву про примусове виконання рішення суду.

За наведених обставин просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши письмові матеріали, суд доходить наступного.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 по справі № 613/476/21 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :00:001:0071.

Копію зазначеної ухвали було направлено до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для виконання.

Як зазначено у резолютивній частині ухвали, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

З повідомлення державного виконавця від 26.04.2021 вбачається, що виконавчий документ /ухвалу Богодухівського районного суду від 21.04.2021 у справі №613/476/21/ повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання у зв`язку з невідповідністю виконавчого документу вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, пунктом 2 частини 2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а пунктом 8 частини 3 цієї статті виконавцю надано повноваження здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Вимоги до виконавчого документу визначені в статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами п.3 ч.1 ст.26 Закону «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону).

Згідно з ч.1 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так суд звертає увагу, що положеннями ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено можливість повернення виконавчого документу стягувачу, зокрема у випадку невідповідності виконавчого документу вимогам закону. В такому випадку стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Повідомлення державного виконавця від 26.04.2021 адресовано ОСОБА_1 , однак виконавчий документ повернуто суду, що ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено.

В повідомленні державного виконавця зазначено про розгляд ним заяви щодо примусового виконання, в той час як ухвала була направлена для виконання судом.

Також повідомлення про повернення виконавчого документу містить посилання на невідповідність виконавчого документу вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», однак в ньому не зазначено яким саме вимогам закону не відповідає ухвала суду про забезпечення позову.

Боржниками у повідомленні зазначені Богодухівський районний суд Харківської області та Богодухівська міська рада, в той час як в ухвалі боржником зазначено ОСОБА_2 .

Суд не бере до уваги посилання державного виконавця в письмових запереченнях на скаргу на неподання стягувачем ОСОБА_1 заяви про примусове виконання, оскільки виконавчий документ надійшов від суду, крім того в самому повідомленні підставою повернення виконавчого документу зазначено невідповідність ухвали вимогам закону, а не відсутність відповідної заяви.

За наведених обставин дії державного виконавця щодо складення повідомлення від 26.04.2021 є неправомірними, а саме повідомлення державного виконавця від 26 квітня 2021 року підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання відкрити виконавче провадження та виконати ухвалу суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону, таким чином суд не може зобов`язати виконавця відкрити виконавче провадження, однак ухвала Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 підлягає поверненню до Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для подальшого виконання.

Керуючись ст.ст.259, 477-452 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), які полягають у винесенні повідомлення від 26.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 у цивільній справі № 613/476/21 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку, площею 2 га., кадастровий номер: :00:001:0071, розташовану в с. Воскресенівка, Богодухівського району, Харківської області /в межах населеного пункту/ за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Скасувати повідомлення державного виконавця Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 26.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 у цивільній справі № 613/476/21 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку, площею 2 га., кадастровий номер: :00:001:0071, розташовану в с. Воскресенівка, Богодухівського району, Харківської області /в межах населеного пункту/ за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 по цивільній справі № 613/476/21 повернути до Богодухівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.06.2021.

Суддя -