Справа № 464/7295/18
пр.№ 2/464/500/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/7295/18

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: стягнення моральної шкоди

Обставини справи

Позивач у грудні 2018 року звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн компенсації за моральну шкоду, покликаючись на завдання душевних страждань у зв`язку протиправною поведінкою відповідача щодо нього.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року визнано необґрунтованим заявлений позивачем відвід судді Тімченко О.В., постановлено визначити склад суду для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року у задоволенні заяви позивача про відвід судді Тімченко О.В. відмовлено (суддя Дулебко Н.І.).

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року ухвалу суду першої інстанції від 08 лютого 2020 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили. Постановлено звільнити позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі та безпідставними, так як протиправних дій стосовно позивача не вчинялось, а за умови доведення заподіяння моральної шкоди така підлягає відшкодуванню юридичною особою, з якою перебуває у трудових відносинах.

Позивач правом для подання відповіді на відзив не скористався.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2009 року перебуває у трудових відносинах з Громадською організацією «Львівська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» (код за ), де обіймає посаду інструктора (копія трудової книжки ОСОБА_2 , довідка про доходи ГО «Львівська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» від 19 березня 2020 року за № 16).

По тексту позовної заяви позивач зазначає, що 28 грудня 2015 року відповідач у холі критого басейну «Динамо» вчинив проти нього психічний тиск, виражений в погрозах фізичної розправи, якщо не вийде за 2 хвилини зі споруди басейну, хоч не мав для цього законних підстав.

Листом Управління молоді та спорту Львівської обласної державної адміністрації від 21 січня 2016 року за № 193 на звернення позивача щодо оцінки правомірних дій працівника басейну « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 повідомлено, що за інформацією, наданою Львівською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства «Динамо», дії працівника було розглянуто на загальних зборах працівників басейну в присутності адміністрації та попереджено ОСОБА_3 за нелояльну поведінку стосовно позивача. У випадку повторення подібної ситуації до ОСОБА_3 будуть прийняті більш суворіші міри адміністративного впливу. Сподіваються на розуміння та просять вибачення за прикру ситуацію та неправомірну поведінку працівника басейну ОСОБА_4 .

Заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач покликається на положення ст.23 ЦК України , якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи з положень ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст.130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також робоаи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом).

Обов`язок відшкодування юридичною особою шкоди, завданої її працівником виникає виключно у випадку завдання такої шкоди саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Саме по собі перебування особи, яка завдала моральної шкоди, у трудових відносинах з юридичною особою не є підставою відшкодування останньою заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями інструктора ГО «Львівська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а тому саме юридична особа має відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Утім позивачем не пред`явлено вимогу до належного відповідача та не заявлено відповідного клопотання про його заміну/залучення співвідповідача, незважаючи, що відповідачем про вказаний факт зазначено у відзиві.

Так, положеннями ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів (ч.1 ст.50 КПК України).

Законодавцем у ч.ч.1-4 ст.51 ЦПК України викладено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

За наведеними процесуальними нормами суд позбавлений можливості за власної ініціативи замінити/залучити співвідповідача. Тому, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави, визначені ст.51 ЦПК України, для заміни неналежного відповідача/залучення належного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Дану позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню.

За цих обставин, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, адже кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Судові витрати

У порядку ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко