Справа номер 487/9350/19 Головуючий суду першої інстанції Павлова Ж. П.
Провадження номер 22-ц/812/417/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 листопада 2020 року, ухвалене о 10 год 25 хв під головуванням судді Павлової Ж. П. у приміщенні суду у м.Миколаєві, повний текст якого складено 07 грудня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав вищезазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що 18 березня 2019 року о 13 год 15 хв ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renailt Megane номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Шосейної та 8 Поперечної м.Миколаєва, при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу у русі та допустила зіткнення із належним йому транспортним засобом КІА Sportage номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Розмір збитків позивача складається з вартості відновлювального ремонту у сумі 65 305,69 грн, втрати товарної вартості автомобіля у сумі 17 766,87 грн та витрат за проведення оцінки збитків у сумі 2500 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вказував, що він звертався до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогою про відшкодування збитків, однак йому у цьому було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 65 305,69 грн та витрати за проведення оцінки збитків у сумі 2 500 грн. З ОСОБА_2 позивач просив стягнути шкоду, пов`язану з втратою транспортним засобом товарної вартості, у сумі 17 766,87 грн.

Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заперечувало проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а отже вона не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована, а тому у страхової компанії не виник обов`язок щодо здійснення виплати страхового відшкодування. Також страховою компанією наголошено на тому, що судом повинно бути враховано наявність у полісі страхування франшизи у сумі 1000 грн, відсутність у компанії обов`язку відшкодування вартості збитків за проведення оцінки пошкодженого автомобіля у сумі 2500 грн, оскільки представник компанії оглянув автомобіль у встановлений законом строк, а також відсутність законних підстав для стягнення податку на додану вартість, бо позивачем не було надано суду доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля.

Відповідач ОСОБА_2 визнала позов на суму 17 450,72 грн, що становить шкоду за втрату товарної вартості автомобіля.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто майнову шкоду в сумі 17 450,72 грн та судовий збір в сумі 175,60 грн.

З ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 стягнуто майнову шкоду в сумі 67 805,69 грн та судовий збір в сумі 677,80 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог до ОСОБА_3 , то вони є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просило рішення суду у частині вирішення позовних вимог до страхової компанії скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідач вказував, що володіння ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної події транспортним засобом Renailt Megane номерний знак НОМЕР_1 у силу абз.5 ч.2 ст.16 та ст.31 Закону України «Про дорожній рух» було неправомірним, а тому такий водій не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована. Системний аналіз і взаємозв`язок ст.8 Закону України «Про страхування», пунктів 1.4, 1.7 ст.1 та ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави для висновків, що заявлена подія не є страховим випадком, а відтак, у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не виник обов`язок щодо здійснення виплати страхового відшкодування за полісом. Наявність у ОСОБА_2 страхового полісу на вказане не впливає, бо ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не мала права відмовити їй в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошував на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3006812, за яким забезпеченим транспортним засобом виступив транспортний засіб Renailt Megane номерний знак НОМЕР_1 , місцем реєстрації якого є Республіка Польща. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн, франшиза 1000 грн. Строк дії договору до 10 липня 2019 року включно (а.с.63).

Вказаний транспортний засіб згідно з інформацією Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 19.06.2019 перетнув митний кордон України в зоні діяльності Харківської митниці ДФС 13.06.2018 під керуванням гр. ОСОБА_4 . Транспортний засіб ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до 1 року (а.с.69-70).

18 березня 2019 року о 13 год 15 хв ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renailt Megane номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Шосейної та 8 Поперечної м.Миколаєва, при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу у русі та допустила зіткнення із належним позивачу транспортним засобом КІА Sportage номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У цей же день ОСОБА_2 склала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а ОСОБА_1 заяву про страхове відшкодування, які були отримані ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 19 березня 2019 р. (а.с.64-65, 68).

19 березня 2019 р. представник страховика ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_1 склав акт огляду транспортного засобу, де зазначений опис пошкоджень автомобіля (а.с.66).

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, №190/08-19 від 18 серпня 2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА Sportage» 1.6 GDІ MT Comfort реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату оцінки 04 квітня 2019 року становить 65 305,69 грн, а величина втрати товарної вартості 17 450,72 грн (а.с.107-117).

Вартість вищезазначеного дослідження становить 2500 грн. (а.с.106).

Згідно з актом виконаних робіт №ЗН-0000972 від 12.04.2019 та квитанціями ОСОБА_1 сплатив за ремонт автомобіля 65 298,18 грн., у т.ч. ПДВ 10 883,03 грн (а.с.49, 50).

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується листом від 11.07.2019 (а.с.9).

Згідно з вимогами статті 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV).

Згідно з ст.14 Закону №1961-IV страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Стаття 6 Закону №1961-IV передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п.1.4, 1.7 ст.1 Закону №1961-IV особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 9.1 статті 9 Закону №1961-IV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (ст.12, 36 (п.36.6) Закону №1961-IV).

Згідно з вимогами ст.29, 32 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до норм ст.34 Закону №1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно з ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 , яка уклала з зазначеною страховою компанією договір страхування цивільно-правової відповідальності, керувала транспортним засобом, який спричинив пошкодження автомобіля позивача, а тому страхова компанія має відшкодувати страхову виплату у межах суми відновлювального ремонту, який становив 65 298,18 грн, але, виходячи з норм ст.12 Закону №1961-IV, за вирахуванням 1000 грн франшизи.

Отже сума відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 становить 66 798,18 грн, яка складається з 64 298,18 грн суми відновлювального ремонту автомобіля та 2500 грн витрат за оцінку збитків.

Посилання відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на те, що в нього не виникло обов`язку виплати страхового відшкодування, а також витрат за оцінку майна, оскільки ОСОБА_2 використовувала транспортний засіб з порушенням вимог Митного кодексу України, а його представник оглядав пошкоджений транспортний засіб та складав акт пошкодження, судом першої інстанції правомірно відхилено, оскільки у даному випадку порушення норм митного законодавства не впливає на страхові правовідносини. Що ж стосується сплати витрат за оцінку збитків, то страхова компанія повинна їх відшкодувати, бо хоч її представник і склав акт огляду пошкодженого автомобіля в присутності ОСОБА_6 , але в порушення вимог ст.34 Закону №1961-IV не визначив розміру збитків.

Оскільки суд першої інстанції помилився у сумі відшкодування, то його рішення підлягає зміні в бік зменшення страхового відшкодування до суми 66 798,18 грн.

У зв`язку з тим, що рішення змінено відповідно до вимог ст.141 ЦПК України зміні підлягає і стягнутий зі страхової компанії на користь позивача судовий збір. Страхова компанія повинна відшкодувати позивачу за розгляд справи в суді першої інстанції 667,98 грн. судового збору.

В іншій частині рішення районного суду не переглядалося, оскільки не оскаржувалося.

Беручи до уваги, що апеляційна скарга ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задоволена частково, то позивач повинен відшкодувати страховій компанії 14,73 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 66 798,18 грн та судовий збір у сумі 667,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 14,73 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.