УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

17.06.2021

м. Одеса

Справа № 522/10955/21

Провадження № 2/522/7088/21

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кріль Х.С. розглянула матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТТРАНС» про скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

15.06.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ПОСТТРАНС». Позивач просить:

- скасувати рішення загальних зборів ТОВ «ПОСТТРАНС», оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ПОСТТРАНС» № 05.05.5 від 05.05.2015 про призначення ОСОБА_1 директором ТОВ «ПОСТТРАНС»;

- виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з розділу «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника ТОВ «ПОСТТРАНС».

Позовні вимог мотивує тим, що у 2005 році він разом з дружиною створили ТОВ «ПОСТТРАНС». Інших, крім них обох, засновників не було. Спільним рішенням призначили директором товариства ОСОБА_2 . В 2011 році вони передали свої частки у статутному капіталі товариства іншим особам. У зв`язку з чим, було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Одночасно зі зміною складу учасників товариства звільнено ОСОБА_2 з посади директора, а новими власниками призначено іншу особу на цю посаду. У 2018 році позивач випадково дізнався, що у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців він значиться директором ТОВ «ПОСТТРАНС». Проте згоди на призначення директором не надавав. Крім того, вважаючи протиправними дії щодо його призначення директором звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 186 та ст. 187 ЦПК України суддя до відкриття провадження у справі, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом та лише за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відкриває провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Зі змісту позову вбачається, що позивач оскаржує рішення загальних зборів ТОВ «ПОСТТРАНС» про призначення його директором цього товариства, без отримання його згоди та укладення контракту.

Отже, предметом розгляду є правомірність рішень та дій товариства щодо призначення директора. При цьому, позивач звернувся до місцевого загального суду, вважаючи, що в цьому спорі порушені його цивільні права, зокрема, трудові. Тобто, фактично йдеться про припинення його повноважень як учасника товариства.

Згідно з ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Водночас господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є товариство з обмеженою відповідальністю урегульовано рядом нормативних актів, серед яких Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України «Про господарські товариства».

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ГК України та ч. 1 ст. 50 Закону «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

За змістом ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права визначаються як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Це відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено у статті 10 Закону № 1576-ХІІ.

Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, 2 ст. 97 ЦК України).

Відповідно до ст. 58 Закону № 1576-ХІІ вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У ч. 1 ст. 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Отже, вирішення питання як про призначення, так і про звільнення з посади керівника господарського товариства належить до корпоративних правідносин.

Так, ОСОБА_1 оскаржує до місцевого загального суду рішення загальних зборів товариства, пов`язане з призначенням його на посаду керівника та з реєстрацією цих відомостей про органи управління.

Як убачається з мотивів позову звернення до суду, на думку позивача, незаконність такого рішення загальних зборів пов`язана з відсутністю його згоди та відсутністю контракту, що порушує його право на свободу праці. Водночас ОСОБА_1 зазначає, що був засновником цього товариства.

Зважаючи на те, що позивач, як він стверджує, є колишнім учасником товариства, а згідно з оскаржуваним рішенням загальних зборів залишається його керівником, суд приходить до переходить переконання, що звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних, а не прав у сфері трудових відносин, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Отже, спір з корпоративних правовідносин виникає щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі який вибув. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17.12.2019 у справі № 927/97/19, від 04.09. 2019 у справі № 927/90/19, від 11.06.2019 у справі № 922/2005/18, від 11.06.2019 у справі № 917/1338/18.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

За ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у ст. 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12.01.2010 № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.05.2014 № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц, від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, від 08.11.2019 у справі №667/1/16, від 04.02.2020 у справі №915/540/16 та від 13.10.2020 року у справі №683/351/16.

Отже, зміст спірних правовідносин свідчить про те, що звернення ОСОБА_1 з позовом обумовлено необхідністю захисту його прав, пов`язаних з виключенням зі складу органів управління, що в свою чергу є корпоративними правовідносинами між ним та ТОВ «ПОСТТРАНС». Враховуючи суть цих правовідносин, суб`єктний склад сторін у справі, суд вважає, що цей спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТТРАНС» про скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.С. Кріль