Справа № 310/9182/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 червня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коробко Світлани Євгенівни до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 30.12.2011 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення місця проживання дитини разом з нею. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивач вказав, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з січня 2019 року дитина залишилася проживати з нею за адресою їх спільного проживання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та прохав при винесенні рішення судом врахувати висновок органу опіки та піклування.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому між ним та відповідачем 30.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 609, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з січня 2019 року. Дошлюбне прізвище позивача- ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна не існує.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається « ОСОБА_5 », у відповідача « ОСОБА_5 ».

Судом встановлено, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з січня 2019 року дитина- ОСОБА_3 , 2012 р.н. залишився проживати з позивачем по справі- ОСОБА_1 за адресою їх спільного проживання в м. Бердянську.

З`ясовано, що дитина- ОСОБА_3 , 2012 р.н. перебуває на повному утриманні позивача.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного органом опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради 30.11.2020 року за адресою проживання: АДРЕСА_1 , створені належні умови для проживання малолітньої дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 від 08.06.2021, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місця проживання ОСОБА_3 , 2012 р.н. з матір`ю, ОСОБА_1 , 1984 р.н.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 160, 161 СК України з урахуванням віку дитини та станом на час розгляду справи більшої необхідності у спілкуванні дитини саме з матір`ю для належної самоідентифікації, з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 .

Верховний Суд України в Постанові від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16, виклав таку правову позицію: в принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Таким чином, при ухваленні рішення, судом встановлені обставини, досліджені письмові докази у їх сукупності та співставленні, а також зроблені висновки відносно того, що обидва батьки є працюючими, мають постійний дохід, характеризуються лише з позитивної сторони, житлові умови у кожного з них є належними для проживання та виховання малолітньої дитини.

При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з матір`ю та необхідність їх розлучення, а тому суд при ухваленні рішення дійшов до висновку, визначити місце проживання малолітньої дитини саме з матір`ю.

Таким чином суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, саме судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4 ч.1, 258-259, 263, 264-265, 273, 280, 353, 354 ЦПК України (2017 р.),

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коробко Світлани Євгенівни до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю, - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 30.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 609, розірвати.

Після розірвання шлюбу, залишити сторонам прізвища: позивачу « ОСОБА_5 », відповідачу « ОСОБА_5 ».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа- орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, , вул. Земська, буд. 38 м. Бердянськ Запорізька область 71112.

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2021 року.

Суддя Н. І. Черткова