ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/156/20 Номер провадження 22-ц/814/439/21Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою адвоката адвокатського об`єднання «Правовий компроміс» Стасовського Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 листопада 2020 року, прийнятого під головуванням судді Куц Т.О. в м. Горішні Плавні із складанням повного тексту рішення 23 листопада 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про стягнення помилково перерахованої суми грошових коштів з урахуванням часу безпідставного володіння такими коштами, визнання протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року адвокат Стасовський М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до районного суду з вказаним позовом. Зазначав, що ОСОБА_1 16.09.2019 року здійснював оплату побутових комунальних послуг за приміщення по АДРЕСА_1 за серпень 2019 року, з них: послуги з газопостачання у розмірі 234,72 грн., послуги з електропостачання у розмірі 322,11 грн. Серед вказаних оплат тарифів за комунальні послуги помилково перераховано було кошти в даній квитанції за послуги з вивезення сміття. Вважає, вказане перерахування помилкове, оскільки ним будь-яких договорів про надання послуг з вивезення сміття укладено не було.

Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з КП «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 помилково перераховану суму грошових коштів у розмірі 187,33 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 8,17 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1,65 грн. та інфляційні витрати за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1,87 грн.; визнати протиправними дії КП «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області щодо нарахування ОСОБА_1 плати за послуги з вивезення сміття за період з 01.05.2019 року по 01.01.2020 року без укладеного договору та зобов`язати утриматися останнім від таких дій в подальшому; стягнути з КП «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4700 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 листопада 2020 року в позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про стягнення помилково перерахованої суми грошових коштів з урахуванням часу безпідставного володіння такими коштами, визнання протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дій відмовлено.

Відмова у задоволенні мотивована тим, що доказів неправомірного нарахування відповідачем коштів за отримані послуги з вивозу сміття позивач суду не надав.

Рішення оскаржив адвокат адвокатського об`єднання «Правовий компроміс» Стасовський М.В. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2522,41 грн.

Вказує, що в даному випадку відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного між ОСОБА_1 та КП «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області є похідною причиною для подання позовної заяви, в свою чергу основною причиною є факт ненадання відповідних послуг споживачу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП «СпецЕко» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 24 лютого 2020 року споживачем послуг (власником) за адресою АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_1 , зареєстровані члени сім`ї споживача (власника) є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку нарахування за послуги з поводження з побутовими відходами за період з 15.05.2019 року по 31.01.2020 року споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 нараховано 289,57 грн., сплачено відповідно до квитанції №2205664 від 16.09.2019 року 119,17 грн. та відповідно до квитанції № 2245992 від 13.11.2019 року 68,16 грн.; заборгованість 102,24 грн. (а.с.42 на звороті).

Відповідно до рішення Комсомольської міської ради від 20.04.2010 року № 184 КП «СпецЕко» визначено з 01.04.2010 року виконавцем комунальних послуг по вивезенню побутових відходів і утриманню міського полігону побутових відходів.

Для території в межах м. Горішні Плавні Полтавської області розмір плати за послугу розраховується виходячи з розміру тарифів по поводженню з побутовим відходами та за нормами утворення побутових відходів, затверджених рішеннями виконачого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 28.05.2019 року № 170 та від 25.04.2017 року № 118 відповідно.

На підставі відкритого особового рахунку між КП «СпецЕко» та ОСОБА_1 встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання та отримання комунальних послуг по вивезенню побутових відходів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд своє рішення мотивував тим, що позивачем не було доведено, що житлово-комунальні послуги відповідачем йому не надавались, а він ними не користувався, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими користувався, з урахуванням особливостей законодавства у цій сфері, яке визначає правила та обрахунок наданої послуги, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів (ст. 12 цього Закону ).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а такожвивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок (формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, вимоги ст.162 ЖК УРСР передбачають, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Також, ст.179 ЖК УРСР встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

В даному випадку, комунальна послуга по поводженню з побутовими відходами надавалась КП «СпецЕко», як виконавцем, з 15.05.2019 року ( а.с.42).

Розмір плати за послуги розраховується для позивача виходячи з кількості зареєстрованих осіб в житловому приміщенні, розмір тарифів по поводженню з побутовими відходами та за нормами утворення побутових відходів.

Оскільки між позивачем, як споживачем та КП «СпецЕко», як виконавцем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання та отримання комунальної послуги по поводженню з побутовими відходами, з цих підстав КП «СпецЕко» здійснює позивачу нарахування за фактично спожиті послуги в розмірі, встановленому відповідними рішеннями виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову в даній справі є стягнення з КП «СпецЕко» на користь позивача помилково перерахованих ним грошових коштів з призначенням платежу «вивіз сміття».

В свою чергу, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на обставини, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а саме, щодо ненадання йому КП «СпецЕко» послуг з вивезення побутових відходів. Позивачем з цього приводу відповідних позовних вимог заявлено не було, а тому дані твердження апеляційної скарги виходять за межі його позовних вимог, що заборонено в силу положень ч.1 ст.367 ЦПК України.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Всупереч вимогам вказаних статей, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він звертався до КП «СпецЕко» щодо ненадання йому послуг по поводженню з побутовими відходами та відповідно не було складено акту-претензії, як то визначено ч.1,4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката адвокатського об`єднання «Правовий компроміс» Стасовського Миколи Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.02.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна