печерський районний суд міста києва
Справа № 2-151/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Шевченко Т.В.,

учасники справи:

стягувач: ТОВ «ФК Інвест-Кредо »

боржник: ОСОБА_1

приватний виконавецьАхметова Ліна Едуардівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни в частині визначення вартості майна боржника та його скасування та клопотання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни про залишення скарги без розгляду,

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ахметова Л.Е. заявила клопотання про залишення скарги боржника ОСОБА_1 на її дії, як приватного виконавця в частині визначення вартості майна боржника та його скасування без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на подання такої скарги без поважних причин.

Представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечила щодо залишення скарги без розгляду, вказавши на пропуск строку звернення до суду зі скаргою з поважних причин.

Представник стягувача ТОВ «ФК Інвест-Кредо» до судового засідання не з`явився з невідомих причин.

Тому, суд розглянув скаргу у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Л.Е. суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Л.Е. в частині визначення вартості майна боржника та його скасування та про залишення цієї скарги без розгляду, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Л.Е. перебуває виконавче провадження № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23.05.2011 року, виданого Печерським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 49.35/326/07-НВС від 16 липня 2007 року у сумі 250 353,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 складає 1 979 842,78 грн., 1 700 грн. витрат на оплату судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

19 липня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Під час здійснення примусового виконання рішення проведено оцінку майна боржника - земельної ділянки з кадастровим номером :91:423:0190, за результатами чого суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання було складено Звіт від 10.09.2020 про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить 1 370 902,00 грн.

11 вересня 2020 року приватним виконавцем направлено боржнику повідомлення від 11 вересня 2020 року № 615 про здійснену оцінку земельної ділянки за кадастровим номером № :91:423:0190, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) та належить боржнику ОСОБА_1 у ВП № 59506462, що підтверджується чеком про відправлення рекомендованої поштової кореспонденції № 446.

Як вбачається з роздруківки з сайту Укрпошти про відстеження руху поштової кореспонденції № 446, вказаний лист був вручений особисто боржнику 21 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Аналогічні положення містяться і в пункті «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, відповідно до якої скарга на дії виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, десятиденний строк на оскарження оцінки земельної ділянки у боржника ОСОБА_1 почався з 22 вересня 2020 року та закінчився відповідно 01.10.2020 року, проте зі скаргою на дії приватного виконавця Пташнік Т.В. через свого представника звернулась лише 19 жовтня 2020 року, тобто майже через місяць з дня отримання повідомлення виконавця про визначену оцінку майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з тексту скарги, представник боржника просить поновити пропущений строк на оскарження дій виконавця з тих підстав, що ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права, а тому вона лише 08.10.2020 звернулася до адвоката, а останній, в свою чергу, лише на дванадцятий день з часу ознайомлення з матеріалами ВП № 59506462 подав відповідну скаргу до суду.

Однак, такі підстави для поновлення пропущених процесуальних строків не можуть визнаватися поважними, оскільки більшість осіб, які є сторонами виконавчого провадження, чи позивачами або відповідачами в судових справах не є фахівцями у галузі права, але це не звільняє їх від обов`язку дотримуватися процесуальних строків. Крім того, представником боржника - адвокатом Кривошей О.Ю. не зазначено у скарзі, чому він, будучи фахівцем у галузі права і знаючи, що строк оскарження дій виконавця для боржника закінчився ще 01.10.2020, на власний розсуд встановив дату відрахування цього строку з 09.10.2020.

Дотримання строків звернення із скаргою на дії виконавця є однією з умов для реалізації прав сторін виконавчого провадження в процесі виконання рішення суду. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що «...Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Отже, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження дій виконавця у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Однак, у скарзі представника боржника дані про будь-які об`єктивні перешкоди, які не давали можливість своєчасно реалізувати право на оскарження дій виконавця у строки, встановлені законодавством, не наведені.

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.03.2019 року у справі № 920/149/18 під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що, хоча частина п`ята статті 74 «Про виконавче провадження» і створює більш сприятливі умови для скаржника, але з огляду на передбачену частиною другою статті 341 ГПК України можливість поновлення судом пропущеного строку для подання такої скарги, скаржника позбавлено права на захист його інтересів, оскільки відмовлено у задоволенні його скарги саме з підстав пропуску ним десятиденного строку для її подання. Отже, господарські суди попередніх інстанцій, відмовивши у задоволенні скарги на рішення та дії державного виконавця, допустили порушення норм процесуального права, оскільки за приписами частини другої статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Подібна норма містить і в ст. 126 ЦПК України, відповідно до якої право на вчинення процесуальної дії втрачається закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Враховуючи, що боржником ОСОБА_1 пропущено строк оскарження дій виконавця, вчинених у ВП № 60235141, без поважних причин, суд дійшов висновку про залишення такої скарги без розгляду та про відмову у задоволенні її заяви про поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. 451, 354, 355, 126 ЦПК України ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни в частині визначення вартості майна боржниката його скасування - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни в частині визначення вартості майна боржника та його скасування - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин