КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/6600/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Дудар Віктора Васильовича, який діє від імені та інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 грудня 2020 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» про зобов`язання виконати умови договору в натурі, відновлення становища, яке існувало до порушення зобов`язання, та стягнення пені за прострочку виконання зобов`язання,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» (далі - ТОВ «Джерело-1») про зобов`язання виконати умови договору в натурі, відновлення становища, яке існувало до порушення зобов`язання, та стягнення пені за прострочку виконання зобов`язання. Зазначив, що він з 2004 року є власником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , та на якій ним побудовано будинок. 01 серпня 2007 року між ним та ТОВ «Джерело-1» укладений договір № Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого він зобов`язався внести грошові кошти для оплати витрат будівництва водонапірної станції з свердловиною та вуличної водопровідної мережі в сумі 25 000,00 грн. відповідно узгодженому графіку. Також він зобов`язався підписати з виконавцем договір про участь у витратах на експлуатацію водопровідних мереж. В свою чергу, згідно умов вказаного договору виконавець зобов`язався оформити дозвіл на підключення будинку до водопроводу. Після отримання цього дозволу він самостійно повинен організувати будівництво водопостачання від розподільчого колодязя вуличного водопроводу до свого будинку АДРЕСА_3 трубою діаметром 32 мм та встановити регулятор тиску води і гідроакумулятор об`ємом 300 літрів, а після підключення до водопроводу споживати воду у розрахунку один кубічний метр на годину, розрахунки проводити згідно показань лічильника, встановленого в розподільчому колодязі. Таким чином, дозвіл ТОВ «Джерело-1» на підключення вказаного будинку до водопроводу є передумовою підключення будинку за вказаною адресою до вуличного водопроводу. Виконавець взяв на себе також зобов`язання забезпечити водопостачання цього будинку від збудованих мереж по АДРЕСА_2 , в означеному договором об`ємі, здійснювати ремонт і обслуговування цих мереж. Відповідно п.3.5. ст. 3 вказаного договору про підключення до водопроводу Дозвіл ТОВ «Джерело-1» на підключення окремо до кожної мережі надається письмово при умові повної оплати вартості згідно договору та укладення договору на оплату експлуатаційних витрат. Він виконав умови вказаного договору, в тому числі в повному обсязі сплатив на користь ТОВ «Джерело-1» грошові кошти за умовами договору, а відповідач порушив умови договору та не виконав його умов. Після повної оплати договору, зокрема 15 вересня 2007 року в сумі 15 000,00 грн. та від 29 грудня 2007 року в сумі 10 000,00 грн., на виконання приписів п.п.2.1.3. п. 2.1.ст. 2 цього договору, він підписав з виконавцем договір № Т-10 від 29 грудня 2007 року про участь у витратах на експлуатацію електричних і водопровідних мереж. Матеріали справи містять копії квитанцій до прибуткового касового ордеру про прийняття відповідачем від нього готівкових коштів на загальну суму 25 000,00 грн. на виконання умов договору, що відповідає установленій «Положенням про ведення касових операцій у національній валюті Україні» і затвердженій Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 формі. Його неодноразові письмові звернення до ТОВ «Джерело-1» про необхідність виконання умов договору про підключення до водопроводу і негайне підключення будинку АДРЕСА_3 до мереж водопостачання залишилися без виконання. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань йому завдано моральну шкоду.

ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача протягом 20 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили виконати свої зобов`язання по договору від 01 серпня 2007 року № Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 , а саме: надати йому дозвіл на підключення до водопровідної мережі будинку АДРЕСА_3 ; надати йому технічні умови для підключення будинку номер АДРЕСА_3 із зазначенням умов для вводу; визначити місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умови для влаштування проміжного резервуара (гідроакумулятора), технічні вимоги до запірної арматури, приладу обліку; узгодити з позивачем графік підключення та виділити свого представника для участі в підключенні вказаного будинку до водопостачання в розподільчому колодязі вуличної водопровідної мережі й опломбування облікових приладів; підключити будинок АДРЕСА_3 до мереж водопостачання колективного користування по АДРЕСА_2 ; забезпечити водопостачанням вказаного будинку від збудованих мереж відповідно умовам договору; стягнути з відповідача на його користь 10 000,00 грн. моральної шкоди та пеню у розмірі 274 500,00 грн.; відновити становище, яке існувало до порушення відповідачем умов вказаного договору, зобов`язавши ТОВ «Джерело-1» повернути йому кошти у сумі 21 668,00 грн. за оплачені ним, але не виконані відповідачем роботи.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Джерело-1» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 400,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року та додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, представник ОСОБА_1 , подав апеляційні скарги. Просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 виконав всі умови укладеного з ТОВ «Джерело-1» договору «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 від 01 серпня 2007 року. При виконанні умов договору за усною домовленістю сторін, підтвердженою в подальшому їх діями, що мають значення конклюдентних дій, був змінений порядок внесення коштів за договором. ОСОБА_1 сплатив в касу ТОВ «Джерело-1» 25 000,00 грн. не п`ятьма рівними частинами до 1 числа місяця, починаючи з 31 липня 2007 року, а вніс їх в касу підприємства двома частинами - 15 вересня 2007 року в розмірі 15 000,00 грн. та 29 грудня 2007 року в розмірі 10 000,00 грн. ТОВ «Джерело-1» вказані кошти прийняло та 29 грудня 2007 року підписало з ним договір № Т-10 про участь у витратах на експлуатацію електричних і водопровідних мереж. Зазначений договір діє та виконується сторонами до теперішнього часу. Тим самим ТОВ «Джерело-1» фактично підтвердило належне виконання ним зобов`язань за договором № Т-10 від 01 серпня 2007 року. Також зазначає, що вказаним договором не передбачено, що саме він мав внести кошти на розрахунковий рахунок відповідача, а від так прийняття готівкових коштів від нього в касу ТОВ «Джерело-1» є належним виконанням умов договору. Вважає, що визначення датою внесення грошових коштів до 01 серпня 2007 року є технічною помилкою, допущеною при написанні тексту вказаного договору, оскільки така вимога фактично є зобов`язанням виконати дії в минулому часі, що є неможливим до укладення договору. Вважає незаконними висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні пені та моральної шкоди. Нарахування ТОВ «Джерело-1» платежів за договорами на утримання КТП з електромережами є безпідставним та незаконним, оскільки їх власником з 2016 року є ПАТ «Київенерго», а плата за їх утримання включена до тарифу за електроенергію, який він сплачує згідно договору ПАТ «Київенерго». Вважає, що оскільки будинок АДРЕСА_4 до водонапірних мереж відповідача не підключено, то всі грошові кошти за виконання комплексу робіт по обслуговуванню та поточному ремонту водонапірної станції зі скважиною та водопровідних, отримані відповідачем безпідставно та повинні бути повернуті йому. На спростування висновків суду в частині ухвалення додаткового рішення посилався на те, що відповідачем не надано суду детального розрахунку наданих адвокатом послуг з їх ціною. Включення до вартості послуг з правничої допомоги вартості «міркувань» адвоката та сум за підготовку до судових засідань на його є думку безпідставним. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість та доведеність розміру витрат ТОВ «Джерело-1» на правничу допомогу.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційні скарги та просять їх задовольнити.

Представник ТОВ «Джерело-1» просить відхилити подані апеляційні скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Джерело-1» укладено договір № Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 , предметом якого є підключення до мереж водопостачання колективного користування по АДРЕСА_2 , згідно проектів та сплати витрат на будівництво мереж у розмірах і терміни згідно договору за підключення до мереж (т.1, а.с. 20).

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язався внести кошти для оплати витрат будівництва водонапірної станції зі свердловиною та вуличної водопровідної мережі в сумі 25 000,00 грн. в наступні терміни: - до 01 серпня 2007 року - 5 000,00 грн., - до 01 вересня 2007 року 5 000,00 грн., до - 01 жовтня 2007 року 5 000,00 грн., - до 01 листопада 2007 року 5 000,00 грн., - до 01 грудня 2007 року 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, останній набирає чинності з часу внесення коштів на розрахунковий рахунок виконавця та діє до часу підписання договорів на експлуатацію та отримання дозволів ТОВ на підключення вказаних в договорі мереж. У випадку невиконання терміну першого платежу договір втрачає чинність.

29 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Джерело-1» укладено договір № Т-10 про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж, предметом якого є забезпечення обслуговування та поточний ремонт вуличних, електричних та водопровідних мереж, скважин і утримання в належному санітарному стані території АДРЕСА_2 для створення мешканцями належних умов проживання (т.1, а.с. 21).

Відповідно до умов вказаного договору підприємство зобов`язалося забезпечити виконання комплексу робіт по обслуговуванню та поточному ремонту КТП № 6215, №6216, розподільчих вуличних електричних мереж, водонапірної станції зі свердловиною та водопровідних мереж по АДРЕСА_2 , до яких підключений будинок ОСОБА_1 .

Підпунктом 2.2.4. пункту 2.2. договору ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства в розмірах, визначених розрахунками та чинним законодавством за надані послуги.

Відповідно до умов пункту 5.1. договору ОСОБА_1 сплачує кошти згідно рахунків за послуги та витрати підприємства по фактичних витратах на надання цих послуг; при відсутності послуги та витрат на неї, плата не нараховується, а при наданні додаткової послуги щомісячна плата збільшується згідно розрахунків.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Джерело-1» про зобов`язання виконати умови договору в натурі, відновлення становища, яке існувало до порушення зобов`язання, та стягнення пені за прострочку виконання зобов`язання.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що він виконав умови договору № Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 » від 01 серпня 2007 року, та в повному обсязі сплатив на користь ТОВ «Джерело-1» грошові кошти, зазначені в п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору. 15 вересня 2007 року він сплатив кошти в сумі 15 000,00 грн., 29 грудня 2007 року - в сумі 10 000,00 грн., в свою чергу ТОВ «Джерело-1» порушило умови договору не виконавши їх. Після повної оплати коштів за казаним договором, 29 грудня 2007 року між сторонами укладено договір № Т-10 від про участь у витратах на експлуатацію електричних і водопровідних мереж.

Водночас, представник відповідача заперечував проти того, що між сторонами виникли будь-які зобов`язання за договором від 01 серпня 2007 року № Т-10, оскільки ТОВ «Джерело-1» не отримувало від ОСОБА_1 коштів на виконання умов цього договору.

Відповідно до п.4.1 договору Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 » від 01 серпня 2007 року, останній набирає чинності з часу внесення коштів на розрахунковий рахунок виконавця та діє до часу підписання договорів на експлуатацію та отримання дозволів ТОВ на підключення вказаних в договорі мереж. У випадку невиконання терміну першого платежу договір втрачає чинність.

Тобто, вказаним договором чітко передбачено порядок та строки оплати коштів за договором та набрання ним чинності.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 надав копії квитанцій до прибуткового касового ордеру про прийняття ТОВ «Джерело-1» від нього коштів в сумі 15 000,00 грн. від 15 вересня 2007 року за підключення до скважини водопостачання та коштів в сумі 10 000,00 грн. від 29 грудня 2007 року за підключення до скважини (т.1, а.с. 22).

Разом з тим, п. 4.1 договору Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 » від 01 серпня 2007 року сторони визначили порядок здійснення оплати - внесення коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Джерело-1»

Відповідно до виписок про рух коштів по банківському рахунку ТОВ «Джерело-1» за період з 01 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року від платника ОСОБА_1 кошти у визначених ним сумах не надходили (т.1, а.с. 169-172).

Крім того, зі змісту наданих позивачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 вносив кошти в касу товариства 15 вересня 2007 року та 29 грудня 2007 року, тобто, з пропуском строку, установленого п. 2.1 договору, що за змістом п. 4.1. має наслідком втрату чинності договору.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним належним чином своїх обов`язків внесення коштів для оплати витрат будівництва водонапірної станції зі свердловиною та вуличної водопровідної мережі ,як це було передбачено п.п. 2.1, 4.1. договору.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «Джерело-1» протягом 20 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили виконати свої зобов`язання по договору від 01 серпня 2007 року № Т-10 «Про підключення до вуличних мереж водопостачання для приватних будинків по АДРЕСА_2 ». При цьому суд обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що договір набув чинності з моменту його укладання, оскільки сторони договору момент набуття чинності договору врегулювали в інший спосіб. Відповідно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки в зв`язку з невиконанням умов договору, та відшкодування моральної шкоди, як похідних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відновлення становища, яке існувало до порушення відповідачем умов договору від 29 грудня 2007 року № Т-10 про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж, шляхом зобов`язання ТОВ «Джерело-1» повернути позивачу кошти у сумі 21 668,00 грн. за оплачені позивачем, але не виконані відповідачем роботи.

Як встановлено судом, 29 грудня 2007 року сторони уклали договір № Т-10 про участь у витратах на експлуатацію електричних і водопровідних мереж. Предметом даного договору є забезпечення обслуговування та поточного ремонту вуличних, електричних та водопровідних мереж, скважин і утримання в належному санітарному стані території АДРЕСА_2 для створення мешканцями належних умов проживання.

Відповідно до умов договору підприємство зобов`язалося забезпечити виконання комплексу робіт по обслуговуванню та поточному ремонту КТП № 6215, № 6216, розподільчих вуличних електричних мереж, водонапірної станції зі свердловиною та водопровідних мереж по АДРЕСА_2 , до яких підключений будинок споживача.

Підпунктом 2.2.4. пункту 2.2. договору споживач зобов`язався своєчасно до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства в розмірах, визначених розрахунками та чинним законодавством за надані послуги.

Відповідно умовам пункту 5.1. цього договору споживач сплачує кошти згідно рахунків за послуги та витрати підприємства по фактичних витратах на надання цих послуг; при відсутності послуги та витрат на неї, плата не нараховується, а при наданні додаткової послуги щомісячна плата збільшується згідно розрахунків.

ОСОБА_1 стверджував, що ним безпідставно сплачено грошові кошти на користь ТОВ «Джерело-1» в сумі 21 668, 00 грн., зокрема за період з 01.01.2008 по 31.12.2016 - 13668, 00 грн. та з 01.01.2017 по 31.08.2019 - 8000,0 грн. за утримання водопровідних мереж будинку АДРЕСА_3 .

Разом з тим, ТОВ «Джерело-1» зазначило, що платежі по будинку АДРЕСА_3 зараховано як оплата за користування електромережами ТОВ «Джерело-1». При цьому ТОВ «Джерело-1» посилалося на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2018 в справі № 753/146/17, яке ухвалене за результатами розгляду позову ТОВ «Джерело-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказаним рішенням встановлено, що між ТОВ «Джерело-1» та ОСОБА_1 були укладені договори «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж»: № І-1 від 20.02.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_5 , № І-3/5 від 20.02.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_6 від 29.08.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 від 20.02.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_9 від 29.12.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_10 від 29.12.2007 по забезпеченню будинку за адресою АДРЕСА_1 . При розгляді вищезазначеної справи судом ОСОБА_1 оспорював факт підключення будинку за адресою: АДРЕСА_1 до електро- та водопровідної мережі з артезіанської свердловини та будинку за адресою АДРЕСА_7 до електро - та водопровідних мереж. Із оспорюванням підключення будинку за адресою АДРЕСА_1 до артезіанської свердловини ТОВ «Джерело-1» погодився та виключив із розрахунку заборгованості платежі, які стосувалися плати за користування водопровідними мережами. При цьому представник відповідача стверджував, що сплачені позивачем кошти згідно квитанцій із цільовим призначенням «оплата за утримання водопроводу АДРЕСА_1 ) були зараховані саме за користування електромережами ТОВ «Джерело-1», про що відповідач повідомляв позивача листом від 03.09.2019 та пропонував провести звірку сплачених коштів за квитанціями.

Вказані доводи позивачем не спростовані, за таких обставин у суду були відсутні підстави вважати, що ці кошти є безпідставно набутими ТОВ «Джерело-1».

Дослідженням змісту копій квитанцій, що надані позивачем за період з 2008 року по 2014 рік встановлено, що в призначенні платежу вказано «за содержание скважины», «витрати по утриманню КТП, електромережі та водопроводу» (а.с. 27-29 зв., 30-30 зв,. 31-33.), проте не вказано приналежності свердловини саме до будинку АДРЕСА_3 , враховуючи, що між ТОВ "Джерело-1" та ОСОБА_1 укладено договори «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» по забезпеченню будинків за адресами: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно вирішено питання стягнення з позивача на користь ТОВ «Джерело-1» понесених витрат на правничу допомогу в сумі 12 400,00 грн.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ТОВ «Джерело-1» надав копію договору про надання правової допомоги № ЮО-13/2018 від 17 березня 2018 року, укладеного із адвокатом Андрієнком С.В., копію додаткової угоди до вказаного договору від 03 грудня 2019 року, копію звіту про надання правової допомоги у справі № 753/17993/19 де зазначено найменування послуг, кількість затрачених годин та вартість послуги; копію акту надання послуг за договором № ЮО-13/2018, що підписаний сторонами та копію квитанції № 1131121 від 11 грудня 2020 року на суму 12 400,00 грн. з призначення платежу оплата за надання правової допомоги у справі № 753/17993/19 (т.1, а. с. 189-197, 198, 230-232).

ОСОБА_1 не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Джерело-1» 12 400,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції є законними і обґрунтованими. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваних рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги адвоката Дудар Віктора Васильовича, який діє від імені та інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.