справа №176/1773/20
провадження №2/176/47/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2020, є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не є членами його сім`ї, зареєстровані у вказаній квартирі формально, фактично в ній не проживають з квітня 2005 року та витрати по утриманні даного помешкання не несуть.

В той же час, позивач наголошує на тому, що реєстрація місця проживання відповідачів в належній йому квартирі створює для нього перешкоду у користування майном, оскільки він вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та створює для нього перешкоди для отримання житлових соціальних пільг.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судовому засіданні участі не приймав, надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки в судове засідання, суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позовну заяву не подали.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2020 року належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11-12, 13).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/3-2917 від 28 вересня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, за адресою: квартири АДРЕСА_1 , значаться зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

В той же час, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкає у зазначеній квартирі з квітня 2005 року, тобто на час ухвалення даного рішення більше 15 років.

Факт не проживання відповідачів за адресою: квартири АДРЕСА_1 , також підтверджується актами про не проживання особи за місцем проживання №1 та №2 від 16 жовтня 2020 року, складеними відділом реєстрації територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 15, 16).

Із вказаного часу відповідачі не приймають участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставиться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишається зареєстрованим за даною адресою.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У сенсі статті 64 ЖК України, до членів сім`ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України, дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст. 71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Враховуючи вищевикладене, те що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , наполягає на задоволені позову, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, є зареєстрованими у вказаній квартирі, втратили таке право, внаслідок не проживання у квартирі без поважних на це причин понад п`ятнадцять років, суд вважає за доцільне визнати останніх таким, що втратили право користування належним позивачу жилим приміщенням.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Жовті Води Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Жовті Води Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: квартира АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок з кожного відповідача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області І.А. Павловська