Справа № 148/13/21
Провадження №2/148/304/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

14 червня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС", приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС", приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС" (далі - ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС") відступлено право вимоги ПАТ "Комерційний банк "Надра" про стягнення з позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею у розмірі 780499 грн. Про зазначений виконавчий напис позивач дізнався 17.12.2020 коли йому надійшов лист приватного виконавця Павлюка Н.В. про відкриття виконавчого провадження у справі про стягнення з нього заборгованості на підставі вказаного виконавчого напису.

Позивач вважає даний виконавчий напис № 1633 від 19.06.2020 незаконним та таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Позивачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості відповідачу за кредитним договором № 266/П/14/2008-840 від 18.08.2008 у розмірі 780499 грн. Дана заборгованість є оспорюваною, оскільки жодних письмових вимог про сам факт існування боргу та підстав його стягнення від відповідача позивачу не надходило. Більше того, зазначений кредит позивачем було погашено, а відтак, у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджених Постановою Кабміну № 1172 від 29.06.1999.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік цих документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями Кабміну № 1172 від 29.06.1999.

Постановою Кабміну від 26.11.2014 № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабміну 29.06.1999 № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за забов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

На зазначений пункт посилався і нотаріус. Проте, при вчиненні виконавчого напису ним не враховано, що п. 2 Постанови Кабміну № 1172 від 29.06.1999 на час її застосування, а саме 20.01.2020, був визнаний Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишена без змін, незаконним та не чинним.

Частиною другою ст. 256 КАС України встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабміну від 29.06.1999 № 1172 у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально-посвідчених договорів і не міг стосуватися кредитного договору, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним рішенням суду.

Отже, приватний нотаріус на час вчиненння виконавчого напису керувався нечинними положеннями закону.

Окрім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинних документів про видачу кредиту, меморіальних ордерів, розписки, чеків тощо, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безпірним. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем, не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором здійснено позивачем одноособово без урахування думки та позиції відповідача.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 № 2 "Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні" у п. 13 роз`яснено, що виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися у розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Нотаріус також може витребувати необхідні документи у стягувача.

Однак, приватний нотаріус, не зважаючи на вимоги закону та Порядку за відсутності достовірної та повної інформації щодо заборгованості, вчинив виконавчй напис.

Підсумовуючи викледене, позивач зазначає, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем, тощо.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить суд визнати виконавчий напис № 1633, вчинений 19.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС" м. Львів заборгованості за кредитним договором № 266/П/14/2008-840 від 18.09.2018 в розмірі 780499 грн. таким, що не підлягає виконанню. Також, просить стягнути з відповідачів судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

Відповідач приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

Згідно листа Міністерства юстиції України (а.с. 74) Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 № 1358/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної ткомісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 та на підставі підпункту "е" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат", у зв`язку з неодноразовим порушенням законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_2 анульоване.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 19.06.2020 видано виконавчий напис про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС", який є правонаступником ПАТ "КБ "Надра", заборгованості по кредитному договору № 266/П/14/2008-840 від 18.08.2008 в загальному розмірі 780499,72 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 422308,72 грн.; заборгованість за відсотками - 357891 грн.; сума сплати, що здійснена на вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проведено за період з 05.03.2020 по 10.06.2020 (а.с. 10).

У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться у безспірному порядку та відповідно до ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", п. 2 Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до заяви відповідача ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС" про примусове виконання, адресованої приватному виконавцю Павлюку Н.В. (а.с. 11), ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС" просив відкрити виконавче провадження про стягнення з позивача ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 780499,72 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича від 16.10.2020 (а.с. 13-15) (ВП № 63315921) відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача ОСОБА_1 вищезазначеної суми в розмірі 780499,72 грн.

В матеріалах позовної заяви наявна копія розрахунку ТОВ "ФК ІНВЕСТ ХАУС" відсотків заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 266/П/14/2008-840 від 18.08.2008 за період з 05.03.2020 по 10.06.2020 (а.с. 12). Відповідно до даного розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить - 422308,72 грн.; заборгованість за відсотками - 357891 грн.

Судом, відповідно до клопотання позивача, витребовувались у приватного нотаріуса Личука Т.В. документи, які б підтверджували заборгованість та на підставі яких виносився вказаний виконавчий напис.

Приватним нотаріусом Личуком Т.В. ухвалу суду від 15.01.2021 в частині витребування зазначених документів та доказів не виконано.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, цивільним законодавством.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правове регулювання вчинення нотаріусами виконавчих написів визначає Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду наведеній у постанові від 06.05.2020 справа № 320/7932/16-ц.

Разом з тим, при дослідженні доказів наданих позивачем, суд не вбачає безспірність вимог. Виконавчий напис вчинявся без належного, безспірного, чіткого розрахунку відсотків за користування кредитом, доказів отримання кредиту, можливого його погашення, тощо. Тобто тих доказів, які підтверджували б безпірність заборгованості.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем, виконавчий напис приватного нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Також суд, при вирішенні справи перевіряє належність відповідачів.

З цього приводу слід зазначити, що відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Даної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 у справі № 519/77/18.

Таким чином, враховуючи наведене, суд відмовляє в позові до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, а також приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича, оскільки вони не є належними відповідачами у справі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідачів судовий збір.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС" підлягають стягненню на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 442,80 грн. Розрахунок: 840,80 грн. + 67,20 грн., + 420,40 грн. = 1328,40 грн. - сплачений позивачем судовий збір при поданні позову та заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 2, 19); 1328,40 грн. : 3 = 442,80 грн.

Решту судових витрат суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 ЦК України, ст. 1, 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, ст. 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича № 1633 від 19.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС" заборгованості по кредитному договору № 266/П/14/2008-840 від 18.08.2008 та платою за вчинення виконавчого напису у загальному розмірі 780499,72 грн. таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні позову до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ІНВЕСТ ХАУС", , місцезнаходження якого за адресою: вул. М. Воронного, 2, м. Львів, 79005, IBAN НОМЕР_1 , МФО 3005285 в АТ "ОТП БАНК", на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 442 (чотириста сорок дві) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: