Провадження №2/523/432/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"11" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особою такою, що не втратила право користування житлом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивач є власником вищевказаної кімнати, а відповідач, не проживає за вказаною адресою понад рік, виїхав та забрал свої речі. Наявність реєстрації відповідача порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце проведення яких повідомлялась у встановленому законом порядку.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання та реєстрації, на адресу суду повернулись повідомлення про невручення судових повісток з підстав відсутності адресата за місцем проживання.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності учасників справи, про що не заперечував позивач.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить 35/1000 частки кімнат у секції гуртожитку спільного заселення складає згідно схематичного плану: 79 - житлова, житловою площею - 14.7 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 відповідно до копії договору дарування та копії витягу (а.с. 4,5).

Згідно довідки про склад сім`ї від 25.07.2019 року за адресою: кім. АДРЕСА_3 зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, частиною 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідаі по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідаа таким, що втратив право користування спірним житлом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Позивач по справі є інвалідом першої групи та звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України, керуючись ст. ст.12, 13, 95, 263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особою такою, що не втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, кімнатою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 15.02.2021 року.

Суддя