Справа № 183/5111/20
№ 2/183/1131/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Нейматової Я.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

в с т а н о в и в :

16 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 16 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

В обґрунтування вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що 10 серпня 2016 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 13.

Від даного шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання, як дружини, не надає, є працездатним, фізично здоровий, хоча місце роботи їй невідомо, на його утриманні інших дітей немає,а тому може надавати їй матеріальну допомогу.

У зв`язку з чим позивач просить суд задовольнити її позов в повному обсязі.

20 січня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 поданий відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на його подання.

У своєму відзиві та додаткових поясненнях від 03 лютого 2021 року до нього відповідач посилався на те, що він не має змоги надавати матеріальної допомоги на утримання дружини. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вона потребує матеріальної допомоги. Так позивач, працюючи педагогічним працівником, має дохід, 6284,79 грн. на місяць; також вона працює неофіційно, отримуючи додатковий дохід, приблизно 3000 грн. на місяць. Крім того, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку - позивач отримує допомогу в розмірі 860 грн. та має право на додаткову допомогу, як розлучена жінка яка проживає з дітьми.

Він добровільно, згідно його заяви за місцем роботи, сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від доходу, що складає 3119,95 грн. на місяць. Його щомісячний дохід є значно нижчим за дохід позивача, а тому він не має можливості утримувати дружину.

На даний час він проживає з бабусею - ОСОБА_6 , 1937 року народження; батьком - ОСОБА_7 , інвалідом ІІ групи; матір`ю - ОСОБА_8 , яка працює неофіційно та сестрою - ОСОБА_9 , яка є студенткою, доходу чи стипендії не отримує та відповідно до контракту батьки оплачують її навчання в розмірі 22317 грн. на рік.

Таким чином на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом ІІ групи.

Окремої уваги заслуговує той факт, що позивач 16 липня 2020 року переїхала жити до своєї матері та забрала дітей та майно, яке вони придбали під час шлюбу, в тому числі речі, придбані в кредит (кредитні зобов`язання залишивши йому). Так, станом на 16.07.2020 року у ОСОБА_2 був загальний борг перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитах на суму 26614,83 грн., до сьогодні боргові зобов`язання ще не погашені в повному обсязі, в тому числі і через те, що він не має відповідного доходу.

Крім офіційних витрат по утриманню дітей, він також додатково витрачає кошти на продукти харчування, іграшки, квитки у дитячий розважальний комплекс, коли позивач надає можливість бачитись з дітьми.

Його місцем роботи є департамент екологічної політики Дніпровської міської ради. Для того, щоб добратися до роботи та повернутися з неї, він кожний робочий день витрачає 72 грн. на проїзд у транспорті (28 грн. - приміським автобусом та 8 грн. - міським).

У зв`язку з наведеним, вважає позов ОСОБА_3 незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просить відмовити позивач у задоволенні позову в повному обсязі.

03 лютого 2021 року у своїй відповіді на відзив, ОСОБА_3 зазначила, що вона вимушена була у вересні 2020 року працевлаштувались, через те, що вижити з двома дітьми за умови надання допомоги відповідачем на утримання дітей було неможливо. Дійсно з вересня 2020 року вона має дохід, який в середньому сягає 6000 грн. на місяць. Це кошти, що витрачаються на неї та малолітніх дітей. З липня 2020 року з місця роботи відповідача щомісячно вираховуються аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу, а також державою до досягнення трирічного віку ОСОБА_4 щомісячно надається допомога в розмірі 860 грн. на місяць (допомога при народженні дитини). А тому посилання відповідача на те, що його дохід менший за дохід позивача є необґрунтованим. Посилання відповідача на наявність у позивача стороннього доходу нічим не підтверджується та є надуманим твердженням.

Перебування батька відповідача - інваліда ІІ групи та сестри студентки на його утриманні, також не підтверджуються належними та допустимими доказами; а витрачання коштів на опалення та інші комунальні платежі за місцем мешкання вона також несе тільки за своїм з дітьми мешканням.

17 вересня 2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

21 вересня 2020 року позивачем на виконання ухвали суду подано уточнений позов.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні та призначено справу до розгляду з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 в повному обсязі підтримав позов ОСОБА_3 , посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та, посилаючись на підстави, викладені у відзиві та додаткових поясненнях на нього, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до нижченаведеного.

Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 13. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 було присвоєне прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 10 серпня 2016 року.

Від даного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 27 жовтня 2019 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 01 липня 2019 року.

Встановлено, що з 16 липня 2020 року сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо.

Малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (обставини визнаються сторонами).

01 вересня 2020 року ОСОБА_3 перервала декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та працює у Новомосковській мистецькій школі ім. М.Бровченка Управління культури, молоді, національностей і релігій виконавчого комітету Новомосковської міської ради на посаді педагогічного працівника, що підтверджується відомостями з місця роботи за вих. № 25 від 25 вересня 2020 року.

Відповідно до відомостей наданих Новомосковською мистецькою школою ім. М.Бровченка Управління культури, молоді, національностей і релігій виконавчого комітету Новомосковської міської ради за вих. № 35 від 28 січня 2021 року - ОСОБА_3 працює в Новомосковській мистецькій шкоди ім.М.Бровченка та займає посаду - викладача мистецької школи (музично-теоретичні дисципліни. За період з вересня по грудень 2020 року отримала наступну заробітну плату: за вересень - 5090,02 грн., за жовтень - 8796,89 грн., за листопад - 5585,51 грн., за грудень - 5666,74 грн.

Згідно довідки департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради за вих. № 7/11-71 від 29 січня 2021 року, ОСОБА_2 працює в департаменті екологічної політики Дніпровської міської ради на посаді головного спеціаліста. За період з 20 липня 2020 року по січень 2021 року отримав наступну заробітну плату: 20-31 липня 2020 - 4244,63 грн.; серпень 2020 року - 9762,64 грн.; вересень 2020 року - 11312,26 грн.; жовтень 2020 року - 11759,00 грн.; листопад 13146,74 грн.; грудень 2020 року - 14045,24 грн.; січень 2021 року - 13383,43 грн., а всього - 77653,94 грн. На підставі заяви ОСОБА_2 від 05 жовтня 2020 року з нього утримуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх доходів на користь ОСОБА_3 . Із зазначеного часу також вирахувані та перераховані на користь ОСОБА_3 аліменти за період з 20 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року. Загальний розмір нарахованих та сплачених аліментів за зазначений період склав 25882,91 грн. Заборгованість по виплаті аліментів станом на 28 січня 2021 року відсутня.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_7 , який є інвалідом ІІ групи - судом відхиляються, оскільки відповідачем не доведений факт перебування ОСОБА_7 на його утриманні. Факт того, що ОСОБА_7 згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0243527 від 20.11.2013 року є інвалідом ІІ групи з 12.11.2013 року безстроково та його перебування згідно виписки з медкарти № 6174 від 17.11.2020 року на стаціонарному лікуванні в КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» - не можуть слугувати підтвердженням перебування цієї особи на утриманні відповідача.

Відомості Новомосковської ДПІ за вих. № 216 від 02.02.2021 року про те, що мати відповідача та дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 за період перший квартал 2020 - третій квартал 2020 року - не отримувала доходів не може слугувати доказом перебування її або її чоловіка на утриманні відповідача. Відомості щодо навчання сестри відповідача - ОСОБА_9 на 2 курсі денної форми навчання в Університеті імені Альфреда Нобеля за вих. 1666 від 25.09.2020 року також жодним чином не підтверджують факту перебування на утриманні відповідача як, батька інваліда так і сестри.

Посилання ОСОБА_2 та відомості про витрати відповідача по кредитах не відносяться до предмету спору у зазначеній справі, а тому відхиляються судом.

Судом також не беруться до уваги посилання ОСОБА_2 на витрати по комунальних платежах, тому як з наданих ним квитанцій вбачається, що платником є ОСОБА_7 .

Таким чином, встановлено, що відповідач є працездатним, має на утриманні двох дітей (на яких сплачує аліменти в розмірі 1/3 частки доходів), за своїм фінансовим станом може надавати матеріальну допомогу, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, починаючи з 16 вересня 2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері) на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині незалежно від цієї обставини.

В зв`язку з наведеним та з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини повинен становити 1/6 частку доходів відповідача, починаючи стягнення з 16 вересня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача належить стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 840,8 грн.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274, 276, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 16 вересня 2020 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трьох років, тобто - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 12 лютого 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький