Провадження № 22-ц/802/879/21 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 15 вересня 2020 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою у розмірі 4 000 доларів США. Позов мотивовано тим, що 19 вересня 2015 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір позики 38 000 доларів США, про що останнім видана відповідна розписка. Згодом ОСОБА_5 помер, встигши повернути 2 000 доларів США із позиченої суми. Після смерті ОСОБА_5 його рідні брати, зокрема відповідач ОСОБА_2 , погодилися взяти на себе зобов`язання померлого ОСОБА_5 , по 12 000 доларів США кожен, про що також надали відповідні розписки. Відповідач ОСОБА_2 частково повернув позику у розмірі 8 000 доларів США, а непогашеними залишаються 4 000 доларів США, які позивач і просить стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за позикою у розмірі 4 000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 097,70 грн.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду та додаткове рішення суду. Вважає їх необґрунтованими, таким, що ухвалені з порушенням норм матеріального права, неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказує, що насправді його брат ОСОБА_5 від ОСОБА_4 ніяких коштів у позику не отримував. Він та його брати фактично були введені в оману ОСОБА_4 щодо отримання ОСОБА_5 коштів від позивача. До відносин у цій справі необхідно застосувати правовий інститут спадкування, а суд прийшов до висновку, що відповідач є боржником, який замінив сторону зобов`язання та котрий вчинив певні конклюдентні дії повернув частину позики в розмірі 8000 дол. США. Спадщину ОСОБА_5 прийняла тільки його дружина ОСОБА_6 . Через сплив строків пред`явлення вимог до спадкоємців, кредитор втратив право вимоги за зобов`язанням. Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що всупереч ст. 134 ЦПК України позивач разом з першою заявою по суті спору не подав попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. В акті прийому наданих послуг немає детального опису наданих послуг та часу, затраченного адвокатом на їх надання. Просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що його брат ОСОБА_5 неотримував коштів у позику спростовується наявною в матеріалах справи розпискою від 19.09.2015 про отримання коштів у борг в розмірі 38000 дол. США. Відповідач вчинив конклюдентні дії повернув частину позики в розмірі 8000 дол. США, а тому їх слід розцінювати як визнання укладеного правочину позики разом з правочином цесії стосовно заміни боржника у зобов`язанні, що спростовує доводи апеляційної скарги про застосування до правовідносин у цій справі норм спадкового права. Що стосується доводів апеляційної скарги щодо додаткового рішення, то згідно договору про надання правової допомоги адвокатом від 30.06.2020 сума гонорару зазначена у фіксованому розмірі, тобто розмір винагороди не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення у цій справі залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Деркач В. К. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача адвоката Сорокопуд М. О. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача не визнав та просив залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача адвоката Сорокопуда М. О., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Деркача В. К., приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2015 року ОСОБА_5 видав розписку, у якій вказав, що позичає у ОСОБА_4 38 000 доларів США під 1,6% в місяць строком на півроку.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 червня 2017 року відповідач ОСОБА_2 видав розписку, у якій вказав, що зобов`язується повернути частину боргу брата ОСОБА_5 , а саме в розмірі 12 000,00 доларів США по мірі надходження коштів.

З відміток на розписці слідує, що 14 лютого 2018 року відповідач повернув позивачу 4 000,00 доларів США, 07 березня 2018 року відповідач повернув позивачу також 4 000,00 доларів США.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір позики. Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його брат ОСОБА_5 не отримував від ОСОБА_4 коштів у позику спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою від 19.09.2015 про отримання коштів у борг в розмірі 38000 дол. США.

Суд першої інстанції правильно розцінив розписку відповідача ОСОБА_2 , у якій він бере на себе частину зобов`язань померлого брата у розмірі 12 000 дол. США, як заміну боржника у зобов`язанні, на що кредитор (позивач), отримавши цю розписку та часткове виконання за нею, погодився в порядку, визначенему ст. 520 ЦК України.

Відповідач вчинив конклюдентні дії повернув частину позики в розмірі 8000,00 дол. США, а тому їх слід розцінювати як визнання укладеного правочину позики разом з правочином цесії стосовно заміни боржника у зобов`язанні, що спростовує доводи апеляційної скарги про застосування до правовідносин у цій справі норм спадкового права.

У наданій розписці про позику ОСОБА_5 встановлений строк повернення позики пів року з дня її видачі, тобто до 19 березня 2016 року. Заміна боржника у зобов`язанні, у даному випадку, не свідчить про зміну строку виконання зобов`язання. Відповідач 14.02.2018 та 07.03.2018 повернув позивачу частину позики 8000 доларів США, тим самим перервавши строк позовної давності.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу розписки у позивача без зазначення на ній про повернення всієї суми, свідчить про те, що зобов`язання не виконане і цим спростовуються пояснення відповідача, дані в судовому засіданні апеляційної інстанції, про повернення всієї суми боргу 07 березня 2018 року і відсутність обов`язку перед позивачем.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Між сторонами не виникли правовідносини, які б регулювалися нормами спадкового права. Позивач не пред`являв позову до відповідача, як спадкоємця ОСОБА_5 на підставі норм спадкового права.

Згідно договору про надання правової допомоги адвокатом від 30.06.2020, укладеного між адвокатом Сорокопудом М. О. та ОСОБА_4 , сума гонорару зазначена у фіксованому розмірі, тобто розмір винагороди не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом. Акт прийому наданих послуг з професійної правової допомоги у цивільній справі від 07.04.2021 та квитанції про оплату послуг від 30.06.2021; 07.07.2021 підтверджують факт надання таких послуг та їх оплату. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, що і було зроблено стороною позивача.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку у сукупності, правильно встановив обставини справи, і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Рішення та додаткове рішення судом ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді