РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7876/20

Номер провадження 2/495/48/2021

10 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 30 грудня 2020 року звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 06 жовтня 2001 року, від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що подружні стосунки не скалилися через діаметрально протилежні погляди на шлюб, втрати поваги один до одного, а тому подальше примирення і збереження шлюбу є неможливим. Подружжя з грудня 2014 року проживає окремо, спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна подружжя, набутого під час спільного проживання, відсутній. Враховуючи викладене позивач просить шлюб розірвати.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач відзиву на позов суду не надала.

Рух справи у суді.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 25 січня 2021 року, який відкладено на 10 лютого 2021 року.

Позивач у судове засідання не прибув, у заяві від 25 січня 2021 року (арк. спр.15) просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач також у судове засідання не прибула, хоча належно була повідомлена про дату час і місце судового розгляду. У телефонограмі від 25 січня 2021 року просила справу розглядати без її участі (арк. спр. 16).

У зв`язку із невиявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, що містяться у ній.

З огляду на неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Фактичні обставини справи.

Шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 06 жовтня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ( актовий запис № 265), про що 29 жовтня 2019 року видано (повторно) свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , оригінал якого міститься у справі (арк. спр. 3).

Від шлюбу подружжя має дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції в Одеській області ( актовий запис №383), серії НОМЕР_2 від 20 вересня 2002 року.

Про порушення майнових прав жодна із сторін не заявила.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 51 Конституції України, яка кореспондується із статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із положеннями частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Вимогами частин третьої, четвертої статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 СК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, перевіривши доводи учасників справи у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про задоволення позову.

Так, за результатами розгляду справи судом враховано, що подружні стосунки між сторонами не скалилися через діаметрально протилежні погляди на шлюб, втрати поваги один до одного; небажання спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільний побут сторонами не ведеться, спір щодо поділу майна подружжя, набутого під час спільного проживання відсутній.

З огляду на викладені правові норми, встановлені обставини та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн 80 коп. необхідно покласти на відповідача

Керуючись статтями 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 жовтня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 265.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн 80 коп. (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Ю.Ф.Волкова