Єдиний унікальний номер 725/3052/21
Номер провадження 4-с/725/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

та державного виконавця Горюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-західного Міжрегіонального управління юстиції Горюк В.І. щодо закінчення виконавчого провадження ВП №58004343, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року представник стягувача звернувся до суду з вище вказаною скаргою в обґрунтування якої посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.11.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь AT «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №1032 від 17.07.2008 року в сумі 275 752,58 грн. в тому числі прострочені відсотки - 173458,74 грн., комісія за обслуговування кредиту 2115,62 грн., пеня -100178,05 грн. та 2757,52 грн. судового збору, а також витрати за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідачів в сумі 780 грн.

З метою примусового виконання вказаного судового рішення судом були видані виконавчі листи, які були звернені до виконання та державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці відкрито виконавче провадження та вчинялись виконавчі дії.

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.01.2019 року вказане рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.11.2013 року в частині стягнення процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування скасовано, а в решті залишено без змін, зокрема в частині стягнення з боржника пені в розмірі 100178,05 грн., а також за результатами апеляційного перегляду з боржника на користь стягувача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 334,99 грн. та 283,37 грн. витрат за розміщення оголошення в ЗМІ про виклик до суду.

Не зважаючи на те, що боржником ОСОБА_2 на даний час рішення суду не виконане головний державний виконавець Другого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горюк В.І. 16 квітня 2021 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та повернення до суду виконавчого листа на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вважає, що судове рішення на підставі якого видано виконавчий документ скасоване.

Копія вказаної постанови в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена стягувачу лише 07.05.2021 року та відповідно отримана банком 08.05.2021 року.

Вважає, що рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з наведених в оскаржуваній постанові підстав не відповідає дійсним обставинам, а також суперечить законодавству, оскільки рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист не було скасоване в цілому, згідно повідомлення стягувача на запит державного виконавця від 19.03.2021 року банком надано інформацію про наявність у ОСОБА_2 заборгованості, натомість наведені обставини не були враховані державним виконавцем при прийняті оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, посилаючись на норми процесуального права, вимоги Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Другого ВДВС у м.Чернівці Південно-західного міжрегіонального управління юстиції Горюк В.І. щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2021 року щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1274/12 виданого 18.12.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ; зобов`язати вказаного державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Не погоджуючись із доводами заявника державний виконавець подав відзив в якому зазначив, що державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим листом виданим Першотравневим районним судом м.Чернівці від 18.12.2013 року та оскільки рішення № 2-1274/12 Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.11.2013 року на підставі якого видано вказаний виконавчий документ було скасовано в певній частині, а тому виданий 18.12.2013 року на підставі вищезазначеного рішення виконавчий лист вважається нечинним так як втратив законну силу і виконавче провадження підлягає закінченню в порядку п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому відповідне судове рішення в тій частині, яка залишилась без змін вважається таким, що набрало законної сили з моменту оголошення постанови апеляційного суду, а саме з 30.01.2019 року.

Вважає, що з метою забезпечення реалізації права стягувача на примусове виконання судового рішення останньому слід звернутись до суду з заявою про видачу нового виконавчого листа з метою примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили 30.01.2019 року із зазначенням у виконавчому документі частини судового рішення яка підлягає виконанню.

Таким чином, вважає скаргу безпідставною та просить відмовити в її задоволенні.

У відповіді на відзив представник стягувача вказувала, що виконавчий лист, який повернуто на підставі оскаржуваної постанови не було визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому державний виконавець зобов`язуваний вчиняти на його підставі виконавчі дії в межах тієї частини рішення суду першої інстанції, яка залишена без змін апеляційним судом. Вважає відсутніми підстави для звернення до суду з заявою про отримання нового виконавчого листа, а також безпідставними мотиви державного виконавця на які він посилається в обґрунтування законності прийнятого ним рішення з підстав зазначених у тексті скарги.

В судовому засіданні представник стягувача скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у тексті скарги, а також відповіді на відзив, а державний виконавець просив відмовити в задоволенні скарги, надав суду пояснення аналогічні тексту відзиву, а також зазначав, що виконавчі дії він уповноважений вчиняти виключно в межах тієї частини судового рішення, яка вказана у виконавчому документі.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника стягувача, державного виконавця, дослідивши письмові докази по справі, надані для огляду в судовому засіданні копії матеріалів виконавчого провадження № за АСВ: 58004343, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом встановлено, що з метою примусового виконання судового рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.11.2013 року, яке набрало законної сили 25.11.2013 року Першотравневим районним судом м.Чернівці 18.12.2013 року видано виконавчий лист №2-1274/12, боржник ОСОБА_2 .

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.01.2019 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2013 року в частині стягнення процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування по кредиту скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено, у решті рішення суду залишено без змін. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2013 року в частині вирішення судових витрат скасовано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 334 гривень 99 копійок та 283 гривень 37 копійок витрат за розміщення оголошення в ЗМІ про виклик до суду; стягнуто з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1142 гривень 86 копійок.

У зв`язку з тим, що вказаною постановою суду апеляційної інстанції рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.11.2013 року в частині стягнення процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування по кредиту та в частині вирішення судових витрат скасовано, головний державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-західного Міжрегіонального управління юстиції Горюк В.І., посилаючись на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 58004343 з примусового виконання виконавчого листа №2-1274/12 виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 18.12.2013 року.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 39, абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 2, 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції передбачено, що у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент видачі виконавчого документу, у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення.

На виконання зазначених вимог закону у виконавчому листі виданому Першотравневим районним судом м.Чернівці 18.12.2013 року №2-1274/12 зазначено резолютивну частину судового рішення, а саме: «стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України „ в особі філії Чернівецького обласного управління AT „ Ощадбанк" МФО 356 334 , код 09356307 борг за договором відновлювальної кредитної лінії № 1032 від 17.07. 2008 року в сумі 275 752, 58 грн. та витрати у розмірі 2757, 52 грн. судового збору та за розміщення оголошення в ЗМІ про виклик відповідачів до суду в сумі 780 грн.»

Таким чином, резолютивна частина рішення суду на виконання якого видано вказаний виконавчий документ містила загальну суму заборгованості, яка підлягала стягненню з боржника на користь стягувача та у виконавчому документі відсутні відомості про розмір процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування по кредиту та пені.

Окрім того, у виконавчому документі зазначено про те, що з боржника на користь стягувача підлягають стягненню в солідарному порядку судові витрати, а саме 2757, 52 грн. судового збору та за розміщення оголошення в ЗМІ про виклик відповідачів до суду в сумі 780 грн., натомість постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.01.2019 року рішення суду в частині судових витрат скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 334 гривень 99 копійок та 283 гривень 37 копійок витрат за розміщення оголошення в ЗМІ про виклик до суду.

За таких обставин, у зв`язку із частковим скасування судового рішення на підставі якого видано виконавчий лист №2-1274/12 від 18.12.2013 року у вказаному виконавчому документі відсутня резолютивна частина рішення, що підлягає виконанню.

За змістом п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Натомість, у зв`язку із частковим скасування судового рішення на підставі якого видано виконавчий лист відповдіний виконавчий документ не містить способу та порядку виконання судового рішення, а Законом України «Про виконавче провадження» не передбаченно повноважень державного виконавця самостійно визначати частину судового рішення, яка підлягає виконанню поза межами змісту виконавчого документу, який підлягає виконанню.

За таких обставин, державний виконавець, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» діяв правомірно.

Посилання представника стягувача на те, що виконавчий лист не був визнаний таким, що не підлягає виконанню судом не приймаються до уваги, оскільки часткове скасування судового рішення не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України.

При цьому, варто зауважити, що закінчення виконавчого провадження передбачає повернення виконавчого листа до суду та відповідно приєднання його до матеріалів цивільної справи, що не позбавляє стягувача можливості звернутись до суду з заявою про видачу виконавчого листа на виконання постанови Чернівецького апеляційного суд від 30.01.2019 року в частині вирішення питання про судові витрати, а також тієї частини рішення суду першої інстанції, яка залишена без змін вказаною постановою, в такому випадку строк пред`явлення виконавчого листа до виконання буде обраховуватись з моменту набрання постановою Чернівецького апеляційної суду законної сили, а саме з 30.01.2019 року.

Дата надіслання копії оскаржуваної постанови стягувачу не впливає на правильність висновків державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та не є підставою для визнання протиправною і скасування зазначеної вище постанови, при цьому стягував реалізував своє право на оскарження вказаного рішення державного виконавця, звернувшись до суду з скаргою у встановлений п. а) ч.1, ч. 2 ст. 449 ЦПК України строк, який обчислювався з моменту коли він дізнався про наявність оскаржуваного рішення органу виконавчої служби.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.ст. 4, 18, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-західного Міжрегіонального управління юстиції Горюк В.І. щодо закінчення виконавчого провадження ВП №58004343 з примусового виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 22 червня 2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна