Справа № 1502/273/2012
Провадження № 6/492/24/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арцизі Одеської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «КБ «НАДРА», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для звернення із заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» зазначає, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника ОСОБА_1 , та прийнято рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року у розмірі: 49595,40 гривень, судового збору у розмірі 495,00 гривень та витрат на ІТЗ у розмірі 120,00 гривень.

Згідно Договору № GL48N718070_blаnk про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та позичальником ОСОБА_1 , поручитель ОСОБА_2 , право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп». Первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», згідно Договору № GL48N718070_ blаnk_01, про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, відступив права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» - новий кредитор, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

За договором про відступлення прав вимоги № GL48N718070_ blаnk_01 від 30.09.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». В матеріалах кредитної справи № ОД06/10/2006/840-К/33, яку було передано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», було встановлено наявність оригіналу виконавчого листа по справі № 1502/273/2012 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі: 49 595,40 грн., судового збору в розмірі 495,00 грн., витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 грн. Заявник також просить суд поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки пропустив цей строк з поважних причин. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА", що свідчить про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутись до державного виконавця для примусового виконання рішення суду. Заявник вважає, що причини пропуску строків для подачі виконавчого листа № 1502/273/2012 до виконання є поважними оскільки, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», не могло раніше знати про дану обставину, оскільки ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, лише 30.09.2020 року. Вищезазначені обставини унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом та судом строк, та виникли об`єктивно не залежно від волі ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У поданій заяві представник заявника просив суд розглянути справу за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника ОСОБА_1 , та прийнято рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року у розмірі: 49595,40 гривень, судового збору у розмірі 495,00 гривень та витрат на ІТЗ у розмірі 120,00 гривень.

Згідно Договору № GL48N718070_blаnk про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та позичальником ОСОБА_1 , поручитель ОСОБА_2 , право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп». Первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», згідно Договору № GL48N718070_ blаnk_01, про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, відступив права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» - новий кредитор, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

За договором про відступлення прав вимоги № GL48N718070_ blаnk_01 від 30.09.2020 року, право вимоги за Кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Вирішуючи питання щодо заміни стягувача та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд виходить з наступного.

Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва (так само як і внаслідок виконання зобов`язання за боржника поручителем, майновим поручителем або іншою третьою особою) є акт цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України), а також настання певних обставин, які мають юридичне значення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

За правилом ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України суд, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Крім того, відповідно до ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу них прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і в разі відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 21.03.2018 року у справі № 6-1355/10, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування в цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

Таким чином, відбувся перехід прав та обов`язків від попереднього кредитора новому, який за своїм правовим змістом є відступленням права вимоги, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України та яка, в свою чергу, відповідно до правил статті 442 ЦПК України є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.

Із правової позиції сформульованої у постанові ВС від 16 травня 2018 року вбачається, що заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження у даній справі, однак це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, оскільки судами не було встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі, а також тому, що у протилежному випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договорами про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, слід зазначити, що виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Тобто, виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання рішення суду боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання в такому разі відкриття виконавчого провадження, тощо.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

У разі ліквідації суб`єкта владних повноважень у будь-якому випадку в нього є правонаступник, до повноважень якого віднесені відповідні функції.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року по справі № 524/4478/17.

Для встановлення факту публічного правонаступництва суб`єкта владних повноважень визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта або перехід повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції).

Коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Зазначені положення узгоджуються із позицією Верховного Суду у постанові від 30.12.2020 року у справі № 805/4361/17-а.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник зазначає, що оскільки стягувач був віднесений до категорії неплатоспроможних, було запроваджено тимчасову адміністрацію та в подальшому розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА»», тому ПАТ «КБ «НАДРА» не було повторно вчасно направлено виконавчий лист для виконання до відділу ДВС.

Таким чином, у зв`язку з запровадженням процедури ліквідації нового кредитора, що спричинило відсутність належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження, ПАТ «КБ «НАДРА» було позбавлено можливості своєчасно подати виконавчий лист на примусове виконання. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 18.11.2013 року станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, боржник не погашає заборгованості та ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час постановлення судового рішення, було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діє на час постановлення ухвали), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника ОСОБА_1 , та прийнято рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ОД06/10/2006/840-К/33 від 11.10.2006 року у розмірі: 49 595,40 гривень, судового збору у розмірі 495,00 гривень та витрат на ІТЗ у розмірі 120,00 гривень.

Як вбачається з поданих стягувачем документів, стягувач своєчасно пред`являв для виконання виконавчий лист до відділу ДВС, однак, виконавчий лист було повернуто відповідно до п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Функції з ліквідації банку відповідно до Закону виконує Уповноважена ocoба Фонду від імені Фонду та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду (ч. 1 ст. 46 Закону).

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Відповідно до ст. ст. 3, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, здійснює повноваження органів управління банку; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю.

Відповідно до п. 2.3 глави V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/21893 (зі змінами та доповненнями), з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Пунктом 2.5 глави V вказаного Положення передбачено, що протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом (або уповноваженою особою Фонду у разі делегування їй відповідних повноважень), керівники банку (або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію (якщо в банку здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду (уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку у разі делегування їй відповідних повноважень).

Згідно з п. 2.6 глави V Положення, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій (им) особі (ам) Фонду на ліквідацію банку з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема:

- видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку;

- звільняє чи переводить на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядає їх службові обов`язки, змінює розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;

- залучає до роботи в процесі здійснення процедури ліквідації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, суб`єктів аудиторської діяльності, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат неплатоспроможного банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Таким чином, враховуючи особливості функціонування банківської установи у зв`язку із початком процедури ліквідації, виходячи із того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання спливав 04 березня 2017 року (згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діє на час постановлення ухвали), а 04 червня 2015 року була прийнята постанова Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», і до примусового виконання виконавчий лист було подано стягувачем у 2014 році, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Судом також враховано, що стягувачу було вчасно видано виконавчий лист за його заявою 04 березня 2014 року, який не втрачався стягувачем та перебував у його розпорядженні. Крім того, як вбачається з поданих стягувачем документів, стягувач своєчасно пред`являв для виконання виконавчий лист до відділу ДВС, виконавчий лист було повернуто відповідно до п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак, повторно не подав його до відділу ДВС до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки перебував на стадії ліквідації.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом .

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 06 жовтня 2011 року у справі «Агрокомплекс проти України» міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Отже, відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб, держави шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції України).

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, суд дійшов висновку, про необхідність поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, суд, аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання обґрунтована, тому дійшов висновку, що заява в цій частині також підлягає задоволенню, оскільки заявником наведено обставини, які свідчать про поважність пропуску ним строку для пред`явлення для виконання виконавчого листа.

На тій підставі, що повноваження та функції ПАТ «КБ «НАДРА» припинені та передані Товариству з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження правонаступником позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 432, 433, 442 ЦПК України, ст. ст. 11, 512, 514 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Замінити сторону стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», , місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс 402, (р/р ІВАN НОМЕР_1 , банк одержувача АТ «ПРАВЕКС БАНК», ЄДРПОУ банку 14360920, код банку 380838), у виконавчому листі по цивільній справі № 1502/273/2012 за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18.11.2013 року про стягнення заборгованості у розмірі 49 595,40 гривень, судового збору у розмірі 495,00 гривень, витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 гривень з боржника ОСОБА_1 .

Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі № 1502/273/2012 від 18.11.2013 року, про стягнення заборгованості у розмірі 49 595,40 гривень, судового збору в розмірі 495,00 гривень, витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 гривень з боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2021 року.

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області