Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/993/20

03 лютого 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю: представника позивача, адвоката - Госедло О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області, терміном два місяці з часу набрання даним рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість подав до суду заяву за підписом сільського голови, в якому не заперечує щодо задоволення даного позову та просить розглядати справу без участі їхнього представника.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю чоловіка позивача ОСОБА_2 (а.с.8). На день її смерті вона була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке розташоване за вищевказаною адресою де вона проживала і складається з житлового будинку та колодязя.

ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у цьому житловому будинку на день смерті матері ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач спільно з чоловіком доглядали за цим будинком, обробляли земельні ділянки, сплачували земельний податок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с.9). На день його смерті він був зареєстрований в АДРЕСА_2 . За життя чоловік повідомляв позивачу, що мама залишила йому у спадок житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 , проте ніколи не говорив про наявність заповіту чи будь-яких інших документів.

13.01.2020 року в Пасічнянській сільській раді позивач отримала довідку на оформлення спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , в якій зазначено, що заповіт від імені ОСОБА_2 виконкомом Пасічнянської сільської ради не складався, та не посвідчувався і що на час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 .

З метою встановлення наявності заповіту від імені ОСОБА_2 , позивач звернулась до приватного нотаріуса Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Кулініч Н.Р. В березні 2020 року останньою повідомлено позивачу, що заповітів від імені ОСОБА_2 не було зареєстровано. Також за ОСОБА_2 не було зареєстровано нерухомого майна, не заведено спадкових справ та не видано свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження своєї відповіді приватний нотаріус надала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2020 року, з якого вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 у Реєстрі відсутні. Також нотаріусом надано витяги зі спадкового реєстру від 16.03.2020 року, в яких зазначено, що заповіти, спадкові справи та свідоцтва про право на спадщину не зареєстровані.

Крім того, за зверненням позивача приватним нотаріусом Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Кулініч Н.Р. позивачу повідомлено, що заповітів від імені ОСОБА_3 не зареєстровано. Також після смерті ОСОБА_3 не заведено спадкових справ та не видано свідоцтв про право на спадщину, про що було надано два витяги зі спадкового реєстру від 16.03.2020 року, в яких зазначено, що інформація про заповіти, спадкові справи та свідоцтва про право на спадщину в Спадковому реєстрі відсутня.

Одночасно приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кулініч Н.Р. надала ОСОБА_1 лист від 16.03.2020 року за №01-16/6 і повідомила її, що вона пропустила термін для прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 та рекомендувала звернутись до суду для продовження терміну для подачі заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7).

В той же час з метою встановлення наявності заповіту, представником позивача, адвокатом Госедло О.Д. було подано адвокатські запити до Пасічнянської сільської ради. 04.03.2020 року Пасічнянська сільська рада надала відповідь в якій зазначила, що сільській раді не відомо чи складався заповіт від імені ОСОБА_3 . В журналі реєстрації заповітів з 2002 року немає відомостей про складання заповіту від імені ОСОБА_3 . Також сільська рада надала інформацію про те, що в сільській раді відсутні відомості щодо оформлення права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 і що рішення про ліквідацію домогосподарства за АДРЕСА_1 не приймалось (а.с.15).

В березні 2020 року у житловому будинку, коли позивач здійснювала перевірку речей та документів померлого чоловіка вона виявила заповіт від імені ОСОБА_3 на користь останнього.

Заповіт складений ОСОБА_3 03.10.2003 року на все її майно. Відповідно до цього заповітного розпорядження, все майно, а також земельна ділянка площею 0,16 га., які будуть належати їй на день смерті, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Пасічнянської ради Марією Михайлюк. Як вбачається з цього заповіту він зареєстрований в реєстрі за №95 (а.с.10). Однак у своїй відповіді Пасічнянська сільська рада надала інформацію, що заповіт не зареєстрований.

Разом із заповітом позивач виявила довідку на оформлення спадщини від 16.04.2006 року після смерті ОСОБА_3 . З цієї довідки вбачається, що ОСОБА_2 вступив в управління майном. Заповіт від імені померлої ОСОБА_3 посвідчувався 03.10.2003 року за №95. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а.с.13).

Наявність житлового будинку за АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження домогосподарств по АДРЕСА_3 , складеним депутатом Пасічнянської сільської ради Типусяком В.П. Цей житловий будинок дійсно є в наявності, на ньому присутня табличка з номером 320 (а.с.19).

Оскільки ОСОБА_1 не було відомо про наявність заповіту складеного ОСОБА_3 на ім`я її померлого чоловіка ОСОБА_2 , позивач не змогла подати вчасно заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини.

Судом з`ясовано, що в січні 2004 року ОСОБА_1 отримала інвалідність II групи довічно. Впродовж 2004-2020 років в позивача ускладнився стан здоров`я. За цей період їй було зроблено три важкі операції, внаслідок чого у лютому 2020 року ОСОБА_1 було надано І групу інвалідності довічно. Дана обставина підтверджується копією довідки Івано-Франківської МСЕК від 24.02.2020 року (а.с.27-28). Весь вказаний період самостійно пересуватись позивач не могла, довготривалий час пересувалась в інвалідному кріслі. На даний час позивачу надається стороння допомога, і рухається вона за допомогою милиць.

Також перевірено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого чоловіка. На день смерті ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_3 ніхто не проживав та не був зареєстрований, оскільки він був зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками Пасічнянської сільської ради від 13.01.2020 року №150 та довідкою від 20.12.2019 року №4394. На спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , крім позивача ніхто не претендує. Від спадщини вона не відмовлялась. На сьогодні заповіт від імені ОСОБА_3 не скасовувався та не відмінявся, арешт та заборона на майно відсутні.

Як встановлено в судовому засіданні, причини пропуску подачі позивачем заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є поважними, зокрема враховуючи наявність тривалої важкої хвороби і необізнаність про наявність заповіту на ім`я чоловіка позивача ОСОБА_2 , який був складений 03.10.2003 року його мамою ОСОБА_3 , в зв`язку з чим ОСОБА_1 завчасно не подала заяву про прийняття спадщини за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Як вбачається із ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року по справі за касаційною скаргою особи на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2016 року, судом підтверджено, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущений особою у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, а тому суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановивши, що строк для прийняття спадщини за законом пропущено ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю тривалої важкої хвороби з 2004 рок по 2020 рік та необізнаністю про наявність заповіту на ім`я чоловіка позивача ОСОБА_2 , що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, суд прийшов обгрунтованого висновку про можливість визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, суд констатує, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Таким чином, оцінивши в сукупності здобуті докази, а також за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки вважає поважними причини, що не дали змогу ОСОБА_1 прийняти спадщину.

На підставі наведеного, ст.ст.1220, 1221, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_4 , громадянці України, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області, терміном два місяці з часу набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 11.02.2021 року.