ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1276/21 Справа № 185/3746/20 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне агентство автомобільних доріг України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки Citroen C3, державний номерний знак НОМЕР_1 . 28.02.2020 о 17.00 год. ОСОБА_1 керувала належним їй автомобілем, рухаючись по автомобільній дорозі Р-51 Мерефа-Лозова-Павлоград у напрямку м. Павлоград. На ділянці вказаної дороги 164 км+300 м автомобіль потрапив правим переднім колесом у вибоїну, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, де відбулось зіткнення автомобіля з деревом. В результаті ДТП транспортному засобу завдано механічних ушкоджень. За вказаним фактом 28.02.2020 відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2020 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Також у зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною подією постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КупАП посадову особу, відповідальну за утримання автомобільної дороги Р-51, - начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_2. Позивач вказала, що саме через незадовільний та аварійно-небезпечний стан ділянки 164 км+300 м автомобільної дороги Р-51 та невжиття Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області як органом, відповідальним за утримання вказаної дороги, заходів щодо забезпечення безпеки руху, відбулась дорожньо-транспортна подія, в результаті якої їй, як власнику автомобіля марки CITROEN C3, д.н.з. НОМЕР_1 , завдано майнової шкоди, вартість якої згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 14.05.2020 № 35/20 складає 163957,02 грн. Окрім того, позивач вказала, що внаслідок ДТП завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в сумі 20000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просила суд стягнути з відповідача спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 163957,02 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат, які необхідно здійснити на відновлюваний ремонт автомобіля марки Сіtrоеn С3, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 163957.02 гривень. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області () на користь НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000.00 гривень. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 3150.00 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Третя особа своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалась.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2021 року в задоволені клопотання Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про залучення в якості третьої особи ТОВ "Автомагістраль-Південь" - відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки Citroen C3, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.01.2019 р.

28.02.2020 р. о 17.00 год. ОСОБА_1 керувала належним їй автомобілем, рухаючись по автомобільній дорозі Р-51 «Мерефа-Лозова-Павлоград» у напрямку м. Павлоград. На ділянці вказаної дороги 164 км+300 м автомобіль потрапив правим переднім колесом у вибоїну, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя, де відбулось зіткнення автомобіля з деревом. В результаті ДТП транспортному засобу завдано механічних ушкоджень.

За вказаним фактом 28.02.2020 р. відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2020, яка набрала законної сили 09.05.2020, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 р. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_2. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення вигляді штрафу.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 28.02.2020 року о 17 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Citroen C3, державний номерний знак НОМЕР_1 , по трасі Р-51 Мерефа - Лозова - Павлоград Дніпропетровської області, де здійснила наїзд в вибоїну на проїзній частині, розташовану на км. 164 + 300 м. цієї траси, в результаті чого пошкодила переднє праве колесо і виїхала за межі проїзної частини вправо, та як наслідок транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На цій ділянці дороги були відсутні такі дорожні знаки, як знак 1.12 ПДР «Вибоїна» та знак регулюючий швидкість руху (км./год.). Ділянку вулично-шляхової мережі на автодорозі Р-51 Мерефа - Лозова - Павлоград км. 164 + 300 м. визнано аварійно небезпечною, оскільки покриття проїзної частини має вибоїни, які відображені на схемі, що підтверджується Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 29.02.2020 року, схемою до неї, та фотографіями цих вибоїн долучених до цього Акту.

З огляду на викладене суд у постанові від 19.05.2020 дійшов висновку, що начальник Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області не вжив своєчасних заходів з ремонту проїзної частини автодороги Р-51 Мерефа - Лозова - Павлоград км. 164 + 300 м, а за неможливості - не вжив заходів щодо огородження ділянки та позначення відповідними дорожніми знаками або обмеження руху по ній, в результаті чого було порушено останнім вимоги п. 3.1.1., п. 3.1.2. ДСТУ 3587-97, п. 11 ПКМУ № 198 від 30.03.1994 р., що у свою чергу мало як наслідок пошкодження транспортного засобу на даній ділянці дороги за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2020 р. постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 залишено в силі, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 14.05.2020 № 35/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки CITROEN C3 д/н НОМЕР_1 складає 163 957,02 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 163957,02 грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості, оскільки уповноваженим органом, який від імені держави здійснює управління дорогами загального користування державного значення у Дніпропетровській області та несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні цих автомобільних доріг, є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Враховуючи всі обставини справи, які свідчать про порушення відповідачем передбачених законодавчими актами обов`язків щодо здійснення належного управління та утримання автомобільної дороги державного значення Р-51, що призвело до ДТП, внаслідок якого позивачу завдано збитків пошкодженням майна, ступінь такого пошкодження, неможливість користуватися автомобілем, тривалі незручності та необхідність докладати додаткових зусиль для організації пересування,з урахування принципу справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді оплати вартості експертного автотоварознавчого дослідження від 14.05.2020 № 35/20 у розмірі 3150.00 грн.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскільки ним були надані підряднику завдання на встановлення дорожніх знаків на ділянці дороги, де сталась ДТП, відповідальність за шкоду, завдану транспортному засобу позивачу, внаслідок наїзду на вибоїну на дорозі, має нести саме ТОВ «Автомагістраль-Південь», оскільки з ним був укладений договір відповідно до ст. 6 ЗУ "Про автомобільні дороги"; посилається про недоведеність позивачем факту спричинення відповідачем моральної шкоди.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та настанням майнової шкоди у вигляді пошкодження належного позивачу транспортного засобу судом першої інстанції встановлено на підставі постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 року, якою начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а також постанови Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2020 року, якою постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 року залишено в силі, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що встановлені постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 року (справа № 185/2340/20) обставини, є приюдиційними фактами та не підлягають повторному доведенню щодо правових наслідків дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вину скаржника встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили - постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 року (справа № 185/2340/20).

Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, є правопорушенням з матеріальним складом, тобто передбачає наявність матеріальної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю правопорушника та наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу.

З огляду на викладене, відповідач, заперечуючи свою вину та наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями/бездіяльністю та негативними наслідками у вигляді завдання шкоди транспортному засобу, фактично ставить під сумнів судове рішення, яке набрало законної сили.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій територій України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

За частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, твердження про відсутність вини скаржника та причинно-наслідкового зв`язку між його діями/бездіяльністю та негативними наслідками у вигляді завдання шкоди транспортному суперечить принципу обов`язковості судових рішень.

Безпідставними є твердження апелянта про відсутність його вини з огляду на те, що ним доведено до підрядника Акт дефектів, в якому визначенні такі завдання як встановлення дорожніх знаків на ділянці дороги, де сталась ДТП.

Так, предметом договору № ЕУ-А-3 від 22.04.2019, укладеного між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (Замовник) та ТОВ «Автомагістраль- Південь» (Виконавець), на який посилається відповідач, є надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Дніпропетровській області згідно технічного завдання, викладеного в тендерній документації.

За п. 1.4. цього договору послуги виконуються виконавцем на підставі щомісячних планів-завдань та/або Актів дефектів, затверджених Замовником.

Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконання послуг (п.2.2 Договору).

У разі виявлення порушень умов цього договору, будівельних норм та правил, державних та галузевих стандартів, інших нормативних документів, Замовник зобов`язаний видати Виконавцю письмовий припис про усунення допущених недоліків (п.2.4. Договору).

За п. 7.2.1. Договору виконавець несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Виконавця та призвели до ДТП.

Таким чином, з огляду на викладені умови договору ТОВ «Автомагістраль-Південь» несе відповідальність лише у межах договору за ненадання, неналежне надання послуг, передбачених у щомісячних планах-завданнях та/або Актах дефектів, затверджених Замовником. При цьому, саме на Замовника, тобто Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, покладено обов`язок надавати такі плани-завдання, підписувати акти виконаних робіт та контролювати якість виконаних послуг.

Разом з тим, апелянт не надав суду доказів щодо здійснення ним контролю за виконанням завдань, визначених Актом дефектів від 14.02.2020, доказів належного виконання цих завдань, в той час як постановами Павлоградського міськрайонного суду від 28.04.2020 р. та 19.05.2020 р. встановлено, що на ділянці дороги Р-51, на якій сталося ДТП, були вибоїни, при цьому відсутні такі дорожні знаки як знак 1.12 ПДР «вибоїна» та знак регулюючий швидкість руху (км./год.).

Вказане також підтверджується наявними в справі матеріалами, а саме: схемою ДТП, на якій відсутні відмітки про наявність дорожніх знаків та розмітки на місці ДТП, Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з доданими до нього фото і таблицями, яким також підтверджено відсутність дорожніх знаків, наявність численних вибоїн на дорозі та аварійно-небезпечний стан дорожнього покриття.

Відповідно до п. 8.2.1. ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком pyxy та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Знак 1.12 "Вибоїна" встановлюється перед ділянкою дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині.

Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м до початку небезпечної ділянки.

У разі потреби знак встановлюється й на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1.

Знак - тимчасовий і встановлюється на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

Отже, ПДР України чітко визначено, на якій відстані має бути встановлено знак 1.12.- 150-300м до небезпечної ділянки, або на іншій відстані, зазначеній на табличці 7.1.1., а не на табличці 7.2.1, яку в Акті дефектів від 14.02.2020 виконавця зобов`язано встановити.

Згідно з Національним Стандартом України «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування ДСТУ 4100-2002» знак 1.12 «Вибоїна» повинен установлюватись у разі наявності на ділянках доріг вибоїн, просідань дорожнього покриття, величина яких перевищує значення допустимі згідно з ДСТУ 3587 (п. 10.3.16).

Відповідно до ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Однак, Службою автомобільних доріг Виконавцю не було надано завдань щодо встановлення знаків, які обмежують швидкість на ділянці а/д Р-51 км 164+300 м.

За п. 3.1.1., 3.1.2. та 4.1. 1ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - Ш категорій.

Згідно з Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 29.02.2020 року на ділянці дороги Р-51, де відбулось ДТП, виявлена значна ямковість, вибоїни, дорожні знаки та розмітка відсутні, ділянка дороги є аварійно-небезпечною. Глибина окремих вибоїн сягає 10 см.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Служба автомобільних доріг не виконала покладених на неї завдань із забезпечення безпеки дорожнього руху та належного утримання а/д Р-51.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

За положеннями ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Згідно з приписами ст.ст. 1, 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує: державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної; Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації. Органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів (ст. 11 ЗУ «Про автомобільні дороги»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги України» та пункту 1 Положення про державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

До компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; впровадження на аварійно-небезпечних ділянках та місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами (ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух»).

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або повноважні ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані; своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Згідно з Переліком автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 р. № 55, дорога Р-51 «Мерефа-Лозова-Павлоград» належить до доріг загального користування державного значення.

Положенням про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, затвердженим наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 року № 240, встановлено, що остання є державною організацією, яка належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, здійснює функції управління автомобільними дорогами загального користування державного значення у Дніпропетровській області і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспортну на них.

Відповідно до п.п. 2.3.2., 2.3.9., 2.3.14, 2.3.16., 2.3.20., 2.3.36 Положення до основних напрямків діяльності Служби належить організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг та їх складових, технічний нагляд за станом автомобільних доріг та їх складових на території Дніпропетровської області, здійснення контролю за умовами виконання контрактів та угод з дорожніх робіт на автомобільних дорогах, забезпечення контролю якості з реконструкції, ремонту автомобільних доріг, організація виконання положень Закону України «Про дорожній рух» та правил в частині охорони автомобільних доріг, організація забезпечення належного експлуатаційного стану автомобільних доріг відповідно до державних будівельних норм, стандартів та правил.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що уповноваженим органом, який від імені держави здійснює управління дорогами загального користування державного значення у Дніпропетровській області та несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні цих автомобільних доріг, є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області та саме він є належним відповідачем у цій справі.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 748/60/17, від 08.05.2018 у справі № 554/13464/15-ц, від 20.12.2018 у справі № 185/8229/16-ц, від 13.02.2019 у справі № 0508/1310/2012, від 22.05.2018 у справі № 923/342/16.

Крім того, апелянт не надав суду жодного доказу неналежного виконання підрядником своїх зобов`язань за договором.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення суми, яка підлягає відшкодуванню у рахунок моральної шкоди, виходячи з наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вже було встановлено, вина начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області ОСОБА_2 встановлена постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2020 р., згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Встановивши, що позивач був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни звичного для нього способу життя та призвело до душевних страждань, колегія суддів приходить до висновку щодо обгрунтованості покладення на відповідача відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначено судом першої інстанції з додержанням засад розумності і справедливості.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова