Дата документу 16.02.2021
Справа № 334/232/20
Провадження № 2-др/334/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків по сплаті по кредитним зобов`язанням,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення матеріальних збитків по сплаті по кредитним зобов`язанням, звернувся позивач ОСОБА_1 в особі адвокат Лишенко С.С.

01 лютого 2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків по сплаті по кредитним зобов`язанням задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за кредитним зобов`язанням в розмірі 41323,79 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 840,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті юридичних послуг в розмірі 9268,40грн..

11 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шокарєва А.В. звернулася до суду із заявою, у якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12100,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач у відповідності до умов додаткової угоди від 29.01.2021 року до договору про надання правової допомоги № 24/2019 укладеного 20.08.2019 року між Адвокатським об`єднанням «Юрлюкссервіс» та ОСОБА_1 та квитанцій до прибуткового касового ордера № 36 від 27.12.2019, № 19 від 19.03.2020, № 17 від 29.01.2021 року, сплатив 12100 гривень за актами виконаних робіт по справі № 334/232/20.

Під час винесення судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які поніс Позивач в зв`язку із розглядом справи, бо на 01.02.2021 року Позивач не знав остаточний розмір судових витрат понесений ним в зв`язку із розглядом справи.

Згідно остаточного розрахунку суми судових витрат Позивачу було надано наступні послуги: 24.12.2019 аналіз матеріалів справи 2000 грн.; 27.12.2019 підготовка та подання позовної заяви, 19.03.2020 заява про збільшення позовних вимог 1000 грн.; участь представника у судових засіданнях (17.01.2020; 24.03.2020; 11.06.2020; 21.10.2020; 01.02.2020;) 6100 грн..

З ОСОБА_1 29.01.2021 року укладено додаткову угоду про надання правової допомоги та здійснено перегляд розрахунків за ведення справи № 334/232/20 в Ленінському районному суді м. Запоріжжя.

У судове засідання сторони не з`явились. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали заяви, додані до неї документи та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що з відповідача має бути стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 9268,40грн., що підтверджується квитанцію № 36 від грудня 2019р. про сплату юридичних послуг в розмірі 6268,40 грн. та квитанцію № 19 від березня 2020р. про сплату юридичних послуг в розмірі 3000 грн.

Відповідно до Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці; крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481), книга повинна бути прошнурована та пронумерована.

Суду взагалі не надано копій з книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці; крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність візуально відсутні ознаки того, що вони були прошиті та пронумеровані, а у графі реквізити документа, що підтверджує понесені витрати, реквізити наданих копій товарних чеків відсутні.

Крім того, суд звертає увагу представника позивача, що рішенням суду стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9268,40грн., що підтверджено відповідними квитанціями.

А отже, відповідно до матеріалів вищевказаної цивільної справи, рішенням суду вирішено питання про розподіл судових витрат в повному обсязі, тому підстав для ухвалення додаткового рішення по справі не існує.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в прийнятті додаткового рішення по справі.

Керуючись ст. 136, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В прийнятті додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків по сплаті по кредитним зобов`язанням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16 лютого 2021 року.

Суддя Н.Ю.Козлова