Справа № 462/2453/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Залізничний районний суд міста Львова розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач 12 квітня 2021 року звернувся з позовом в суд про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 100 000 гривень моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.07.2018 Залізничним районним судом м. Львова винесено ухвалу у справі №462/6955/15-ц, якою скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково: визнано дії Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області у виконавчому провадженні №54525847 - неправомірними щодо не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 27.05.2018, зобов`язано Залізничний ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області невідкладно надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву-клопотання від 27.05.2018, визнано дії в частині ненадання державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишином В.Р. по доведенню до стягувача ОСОБА_1 копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження №54525847 бездіяльністтю, зобов`язано державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. довести до відома стягувача ОСОБА_1 копії постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження № 54525847 у відповідності до вимог ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", в решті заявлених в скарзі вимог відмовлено. Дана ухвала суду набрала законної сили, однак станом на момент подання позовної заяви не виконана. Вважає, що неправомірними діями державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області йому завдано значної моральної шкоди. Посилається на те, що обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку, неправомірні дії органу заподіяння шкоди - Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області доведені та визнані ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2018. Тобто дані обставини не потребують додаткового доказування. Зазначає, що неправомірними діями органу заподіяння шкоди йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливості, слабкості, головних болях, порушеннях режиму сну. Йому спричинено відчуття невизначеності, невпевненості, незахищеності; позбавлений можливості реалізувати свої права та законні інтереси, можливості спрогнозувати свої дії та їх можливі наслідки. Вказане відбувається протягом тривалого часу і триває по даний час та потребує для позивача докладання додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки протиправної поведінки стосовно нього. Розмір моральної шкоди оцінює у 100 000 гривень.

Представник відповідача Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти позову в повному обсязі та вважає такий необґрунтованим покликаючись на те, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова №462/6955/15-ц від 20.07.2018 Залізничний ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) зобов`язано надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву-клопотання від 27.05.2018. Зобов`язано державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) Панчишина В.Р. довести до відома стягувача ОСОБА_1 копії постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження № 54525847 у відповідності до вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначене звернення ОСОБА_1 Залізничним ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ (м. Львів) було розглянуте та надано відповідь 29.06.2018 за №21961, 17.07.2018 за №23570 повторно скеровано відповідь на заяву від 27.05.2018. Також 03.09.2018 скеровано копії постанов та інших документів виконавчого провадження №54525847. Щодо моральної шкоди зазначає, що у позові не надано жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями державного виконавця та поганим самопочуттям позивача, що є обов`язковою умовою відшкодування моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України подав на адресу відзив, в якому заперечив щодо позову ОСОБА_1 з наступних підстав. Зазначає, що позивачем безпідставно визначено спосіб відновлення на його думку порушеного права через стягнення коштів з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, який не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права. Окрім того, вказує на те, що розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Позивач не вказує якими саме протиправним діями/бездіяльністю Казначейства заподіяна моральна шкода. Вказані позивачем обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому посадовою особою Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) моральної шкоди у визначеному розмірі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи аргументацію заперечень відповідачів щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд дійшов висновку, що вони є недостатньо обґрунтованими і справу слід розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якому просив не брати до уваги відзив Державної казначейської служби України та проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України).

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить й відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює примусове виконання рішень суду та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1176 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2018 скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, визнано дії Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області у виконавчому провадженні №54525847 - неправомірними щодо не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 27.05.2018, зобов'язано Залізничний ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області невідкладно надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву-клопотання від 27.05.2018, визнано дії в частині ненадання державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишином В.Р. по доведенню до стягувача ОСОБА_1 копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження №54525847 бездіяльністтю, зобов'язано державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. довести до відома стягувача ОСОБА_1 копії постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження № 54525847 у відповідності до вимог ст.28 Закону України "Про виконавче провадження".

Зі змісту вищезазначеної ухвали суду вбачається, що скаржник ОСОБА_1 просив державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. зняти копії матеріалів виконавчого провадження №54525847 та надіслати їх йому рекомендованим листом, що перебільшує обов`язок державного виконавця, що передбачений ст.28 Закону України "Про виконавче провадження". Але, державним виконавцем не було надано суду, та в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що до заявника (стягувача) доведені всі копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження.

Таким чином, позивач пов`язує заподіяння йому зазначеної у позовній заяві моральної шкоди із тим, що, на його думку, державний виконавець Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишин В.Р. не виконує рішення суду, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 . Вважає, що протиправні дії/бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. підтверджується ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2018 у справі №462/6955/15-ц, яка набрала законної сили 07.08.2018.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вищевказаних обставин та документально не підтверджено вчинення державним виконавцем відносно нього протиправних дій, внаслідок яких йому завдано шкоди, а та обставина, що невиконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2018 у справі №462/6955/15-ц, яка набрала законної сили 07.08.2018, не може бути безумовною підставою для визнання його позовних вимог обґрунтованими.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишином В.Р. моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідача. За таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Залізничний ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), адреса: м. Львів, вул.Городоцька, 299, .

Відповідач: Держава Україна через Державну казначейську службу України, адреса: м.Київ, вул. Бастіонна, 6,

Суддя: