Справа № 578/1397/20>
провадження № 2/578/48/21
Рішення

Іменем України

10 лютого 2021 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Басової В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Краснопільського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Гребенюк Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

30 листопада 2020 року Позивач звернувся до суду. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 26.03.2012 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 2000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач надав відповідачу кредит, однак, відповідач неналежно виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї станом на 28.07.2020 року наявна заборгованість 12746,14 грн., з яких: 2672,90 грн- заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 2672,90 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,0 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн- заборгованість за простроченими відсотками; 960,96 грн- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 9112,28 грн- нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 12746,14 грн та судові витрати.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 15.12.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань до суду в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подала, в судове засідання не з`явилась, повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має Банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк».

26.03.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 укладений договір №б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит 11.07.2014 у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 21.09.2016 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, а 31.01.2017 року встановлено кредитний ліміт в сумі 1500 грн. (а.с. 20,22).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правил надання банківських послуг, які містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта, права клієнта, відповідальність сторін та інші умови (а.с. 23,24-49).

Як вбачається з підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26.03.2012 року, підписанням цієї Анкети-заяви вона згодна з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані.

Підставами заявленого АТ КБ «Приватбанк» позову є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору б/н від 26.03.2012 року, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та стягнення заборгованості за тілом кредиту, прострочених відсотків, пені, штрафів, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Із викладеного вбачається, що передумовою виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт використання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, в якому відображено рух коштів, а саме: отримання, використання, часткове повернення кредиту та випискою по рахунку (ас.17-19).

За розрахунком, наданим банком, заборгованість за тілом кредиту у сумі 2672,90 грн. складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 2672,90 грн (ас. 9-16).

У позові зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах кредитного ліміту.

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн., який в подальшому 21.09.2016 року зменшився до 0,00 грн., а з 31.01.2017 року збільшився і становив 1500 грн. (а.с. 20).

Про досягнення сторонами домовленості щодо встановлення ОСОБА_2 кредитного ліміту у будь-якому іншому порядку, чи розмірі, укладення з цього питання додаткового договору, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком не доведено, а підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить.

З розрахунку заборгованості за період з 11.07.2014 року по 28.07.2020 року вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, що підтверджується відповідними сумами в графі «Витрати клієнтом кредитних коштів», а також випискою по картковому рахунку позичальника - періодично знімала кошти з кредитного рахунку та погашала заборгованість і всього за цей період здійснила погашення заборгованості на загальну суму 6089,47 грн., що підтверджується відповідними сумами в графі «Сума погашення за наданим кредитом» (а.с.9-16).

Однак, банком до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, здійснював списання комісій та пені, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав. Вказані відсотки, комісію та пеню банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у відповідній колонці розрахунку «Загальний залишок заборгованості по відсотках», а також виписці по картковому рахунку, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту

Таким чином, фактичний розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню на користь банка в межах наданого кредитного ліміту становить 1500 грн.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 26.03.2012 року, процентна ставка не зазначена.

Також, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначення її розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, прострочені відсотки та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.03.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: www://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк»» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та екземпляр Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 та пені є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.

В позовній заяві та доданих документах зареєстрована адреса проживання відповідача зазначена в Краснопільському районі Сумської області.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020, затвердженою Кабінетом Міністрів України, утворено у Сумській області Сумський район (з адміністративним центром у місті Суми), зокрема, у складі території Краснопільської селищної територіальної громади, та ліквідовано Краснопільський район.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 247,19 гривень на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2012 року в розмірі 1500,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 247,19 грн., а всього 1747,19 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50

Представник позивача: Гребенюк Олександр Сергійович, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя В. І. Басова