Постанова

Іменем України

09 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 638/2365/19

провадження № 61-16447св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Крєпость - Консалтинг», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самощенко Олена Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сєришева Ольга Сергіївна, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року у складі судді Аркатової К. В., та постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенка І. С., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Крєпость - Консалтинг», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самощенко Олена Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, зокрема те, що вона не виконувала обов`язки виконуючого обов`язки генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Крєпость - Консалтинг» (далі - ТОВ «Крєпость - Консалтинг») у період з 18 грудня 2007 року до 22 грудня 2007 року; не працювала у ТОВ «Крєпость - Консалтинг», як зазначено у протоколі загальних зборів ТОВ «Крєпость - Консалтинг» від 18 грудня 2007 року № 3, та взагалі не працювала на інших посадах в ТОВ «Крєпость - Консалтинг» у період з 2005 року до 2013 року.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона ніколи не працювала в ТОВ «Крєпость - Консалтинг». 20 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», від імені якого діяло ТОВ «Крєпость - Консалтинг» в особі виконуючого обов`язки генерального директора Волини (Жижко) Г. О., укладено договір іпотеки № РМЕ-705/077/2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самощенко О. А. Повноваження Волини (Жижко) Г. О. діяти від імені ТОВ «Крєпость - Консалтинг» були надані рішенням загальних зборів ТОВ «Крєпость - Консалтинг», оформленим протоколом зборів ТОВ «Крєпость - Консалтинг» від 18 грудня 2007 року № 3.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно встановити цей факт для захисту свого права на спокійне, безпечне існування в суспільстві та можливості відшкодування з ТОВ «Крєпость - Консалтинг» моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Суди виходили із того, що між сторонами існує спір щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «Крєпость - Консалтинг», який необхідно вирішувати у порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сєришева О. С., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просила скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що в даному випадку існує спір про право, є необґрунтованим.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сєришева О. С., на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року і витребувано із Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/2365/19.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2020 року справу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сєришева О. С., не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Процесуальний порядок розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється статтями 315-319 ЦПК України.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Так, згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

При цьому, як наголошено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, зокрема те, що вона не виконувала обов`язки виконуючого обов`язки генерального директора ТОВ «Крєпость - Консалтинг» у період з 18 грудня 2007 року до 22 грудня 2007 року; не працювала у ТОВ «Крєпость - Консалтинг», як зазначено у протоколі загальних зборів ТОВ «Крєпость - Консалтинг» від 18 грудня 2007 року № 3, та взагалі не працювала на інших посадах в ТОВ «Крєпость - Консалтинг» у період з 2005 року до 2013 року, і зазначила мету встановлення такого факту, що має юридичне значення, - можливе відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів Верховного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що обставини перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ «Крєпость - Консалтинг» вже були предметом розгляду в судах. Зокрема, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року в справі № 638/20532/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Крєпость - Консалтинг», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А., треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування протоколу, визнання, що ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Крєпость - Консалтинг» за необґрунтованістю та недоведеністю. Це рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 січня 2019 року.

Отже, між сторонами справи, що переглядається в касаційному порядку, існує спір щодо наявності (відсутності) трудових відносин, що виключає можливість його розгляду в порядку окремого провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К. В. в ухвалі від 26 лютого 2019 року роз`яснила заявниці право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні від 09 грудня 1994 року справа «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91, ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, цей обов`язок не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (пункт 29).

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що ОСОБА_1 задля вирішення спору не позбавлений права подати позов на загальних підставах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сєришева Ольга Сергіївна,залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець