Провадження номер 2/741/169/21
Єдиний унікальний номер 741/1435/20
РІШЕННЯ

іменем України

16 червня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 76180 грн. 29 коп., яка виникла станом на 05 жовтня 2020 року, та судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № б/н від 26 травня 2011 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, що діяли на момент підписання анкети-заяви, які згідно із заявою отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі, а також наказом банку про їх затвердження.

Позивач уважає, що шляхом підписання заяви між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору як банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України), так і кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов користування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 43000 грн. 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, то станом на 30 листопада 2020 року виникла заборгованість на суму 76180 грн. 29 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 64204 грн. 99 коп., в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту, та заборгованості за відсотками за користування кредитом 11975 грн. 30 коп.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2020 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, одночасно постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації, у судове засідання 08 лютого 2021 року не з`явився, але подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримати правову допомогу. У судові засідання 19 березня та 16 червня 2021 року відповідач не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. У позовній заяві та окремо 18 січня 2021 року подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 58).

Суд розглядає справу за відсутності сторін.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

Так, у відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з довідкою позичальнику ОСОБА_1 було надано такі кредитні картки (а. с.16):

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 26.05.2011, термін дії 12/14;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 23.09.2011, термін дії 07/15;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 26.06.2015, термін дії 01/19;

№ НОМЕР_4 , дата відкриття 11.08.2017, термін дії 07/21;

№ НОМЕР_5 , дата відкриття 11.07.2018, термін дії 07/22.

Позивач надав 26 травня 2011 року ОСОБА_1 у користування грошові кошти в розмірі 0 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок НОМЕР_1 , який 29 квітня 2016 року було збільшено до 2000 грн.00 коп., 03 листопада 2016 року зменшено до 0 грн. 00 коп., 31 січня 2017 року збільшено до 2700 грн. 00 коп., 16 червня 2017 року зменшено до 370 грн. 00 коп., 21 квітня 2018 року збільшено до 870 грн. 00 коп., 12 червня 2018 року збільшено до 5000 грн. 00 коп., 05 липня 2018 року збільшено до 8000 грн. 00 коп., 21 серпня 2018 року збільшено до 15000 грн. 00 коп., 15 вересня 2018 року збільшено до 27000 грн. 00 коп., 06 жовтня 2018 року збільшено до 33000 грн. 00 коп., 16 квітня 2019 року збільшено до 43000 грн. 00 коп., а 26 грудня 2019 року зменшено до 0 грн.00 коп. (а. с. 15).

У судовому засіданні установлено, що 26 травня 2011 року відповідач ОСОБА_1 заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна/Gold» в розмірі 15000 грн. 00 коп. При цьому, окрім анкетних даних ОСОБА_1 , вказана анкета-заява не містить відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем, а також запропоновані відповідачу конкретні умови кредитування.

Так, у відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується наданим банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором, випискою з особового рахунку ОСОБА_1 про рух коштів, з якого вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами банку шляхом зняття готівки у банкоматі, погашав заборгованість, поповнював мобільний та картку в терміналі самообслуговування, розраховувався за надані послуги тощо (а. с. 51-81).

Крім того, відповідач не заперечив самого факту отримання кредиту та жодним чином не спростував розміру заборгованості за кредитом, розрахунок якого наведено банком, та який становить 64209 грн. 99 коп.

Укладений між сторонами договір від 26 травня 2011 року у вигляді підписаної відповідачем заяви-анкети не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Ураховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані кредитні кошти банку не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, яка складається, зокрема, із заборгованості за тілом кредиту на суму 64209 (шістдесят чотири тисячі двісті дев`ять гривень) грн. 99 коп. необхідно задовольнити.

Окрім цього, позивач, звертаючись із позовними вимогами про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 11975 грн. 30 коп. станом на 05 жовтня 2020 року.

Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з відповідачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду» (3,0 % на місяць, тобто 36 % річних), підписаній 26 травня 2011 року особисто відповідачем (а. с. 18).

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У відповідності до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, позивач посилається на п. 2.1.12.7.2 Договору, згідно з яким в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6.1. Договору.

Однак, надані позивачем та наявні у матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг (а. с. 19-42) не містять пункту 2.1.1.2.12, на які в позовній заяві посилається АТ КБ «ПриватБанк», що позбавляє суд можливості здійснити перевірку обґрунтованості та правильності нарахування банком процентів, зокрема, визначити з якого дня з моменту порушення зобов`язань клієнтом по погашенню кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку проценти від суми неповернутого в строк кредиту.

Відтак, надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг (а. с. 19-42), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, адже вони не підписані та не визнаються позичальником, а також вони прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд зазначає, що, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови надання банківських послуг (а. с. 19-42) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (у справі № 342/180/17), яка відповідно до положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Водночас, як убачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відсоткова ставка у розмірі, що не перевищує 36 річних нараховувалась відповідачеві лише з 26 травня 2011 року по 01 жовтня 2014 року.

Проте, починаючи з 01 квітня 2015 року банком в односторонньому порядку неодноразово змінено відсоткову ставку (з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року у розмірі 43,20 %; з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2019 року 42,00 %) без погодження та попередження позичальника, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» (а. с. 18). Зважаючи на викладене, нарахування відсотків у зміненому розмірі, починаючи з 01 жовтня 2014 року взагалі є безпідставним.

За таких обставин, ураховуючи, що з наведеного неможливо встановити правову підставу та порядок нарахування банком процентів, які він просить стягнути, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за такими відсотками станом на 05 жовтня 2020 року на суму 11975 грн. 30 коп., а відтак вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, адже вони є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища відповідача.

Окремо суд звертає увагу на те, що користування ОСОБА_1 кредитною карткою та часткове погашення коштів само по собі жодним чином не свідчить про достеменну обізнаність відповідача, як це передбачено вимогами законодавства, про умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків. Отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення зобов`язання, яке витікає із заяви відповідача від 26 травня 2011 року, а має іншу правову природу.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (84,29 %), суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1771 грн. 78 коп., які підтверджені документально (а. с. 4).

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України та керуючись ст. ст. 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263, 264 та 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 30 листопада 2020 року в загальному розмірі 64209 (шістдесят чотири тисячі двісті дев`ять гривень) грн. 99 коп. яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1771 (одну тисячу сімсот сімдесят одну) гривню 78 копійок у рахунок повернення коштів по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вулиця Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ).

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 червня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина