Справа № 362/481/21
Провадження № 2/362/1413/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою вони набули спільне майно у вигляді земельної ділянки і житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини та керуючись нормами сімейного законодавства щодо правового режиму спільного сумісного майна подружжя, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного спільного сумісного майна подружжя.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідачка, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За змістом рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року вбачається, що у період часу з 08 серпня 2020 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано вказаним рішенням суду (а.с. 6 7).

Як вбачається з доданих до позову копій правовстановлюючих документів, за час шлюбу сторони набули нерухоме майно у вигляді житлового будинку і земельної ділянки.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2016 року, відповідачка є власником нерухомого майна у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10 11).

Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.12.2020 року, відповідачка є власником нерухомого майна у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:011:0030, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18 23).

Одночасно, вирішуючи питання по суті спору щодо поділу земельної ділянки, суд враховує наступне.

Зокрема, суд враховує та керується положеннями пункту 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, а саме: відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду; якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України.

Так, частина першої статті 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти; до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналогічну норму містить і ЦК України: до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ч. 1 ст. 377 ЦК України).

Тобто, слід зробити висновок, що вказані земельна ділянка і житловий будинок є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Отже, у суду є усі правові підстави для визнання вказаного нерухомого майна спільною сумісною власністю сторін, як подружжя та їх включення в поділ майна.

Норми частин 1 і 2 статті 70 СК України передбачають, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Шлюбного договору між сторонами немає.

Обставин, що мають істотне значення, зокрема про те, що один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, судом не встановлено.

Таким чином, наявні підстави для поділу між сторонами вказаного нерухомого майна, що слід здійснити згідно із нормами частин 1 і 2 статті 70 СК України на засадах рівності часток майна дружини та чоловіка.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплачених ним сум судового збору за подачу позову, що підтверджено відповідними платіжними документами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :05:011:0030, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 314 (три тисячі триста чотирнадцять) гривень 85 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 17 червня 2021 року.