Номер провадження 22-ц/804/67/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/20825/19

провадження № 22-ц/804/67/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Укрпошта»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2020 (суддя Данелюк О.М.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що згідно наказу №793/к від 18.12.2017 року її було прийнято на роботу в Донецьку дирекцію Укрпошта, де вона працювала з 20.12.2017 р. спочатку оператором в головній касі, потім інструктором відділу підписки, завідуючою господарством, а з 01.08.2018р. була переведена товарознавцем в групу роздрібної торгівлі Донецької дирекції Укрпошта, де працювала до 08.11.2019 р.

Наказом №4280/к від 08.11.2019р. її було звільнено з посади у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

З наказом про звільнення вона не погоджується, оскільки він є незаконним, а звільнення безпідставним.

Згідно довідки МСЕК серія 12 ААБ №583162, їй було встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.11.2020р. та рекомендовано працю без значного фізичного та психоемоційного напруження, робот з травмонебезпечними механізмами, з неповним робочим днем або неповним тижнем.

Оскільки посада товарознавця групи роздрібної торгівлі не передбачає ані значного фізичного і психоемоційного навантаження, ані робот з травмонебезпечними механізмами робота на посаді товарознавця їй протипоказана не була. Отже, за станом здоров`я після встановлення 3-ї групи інвалідності, вона могла за станом здоров`я виконувати свою роботу.

Рекомендації МСЄК щодо встановлення їй неповного робочого дня або неповного робочого тижня не є протипоказаннями для виконання цієї роботи та не можуть бути підставою для звільнення.

Враховуючи положення законодавства, доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує.

Висновок МСЕК про неможливість позивачки за станом здоров`я виконувати роботу за професією товарознавця відсутній.

Уточнивши позовні вимоги, просила визнати незаконним та скасувати наказ №4280/к від 08.11.2019 року про звільнення її з посади товарознавця групи роздрібної торгівлі Донецької дирекції АТ «Укрпошта», поновити її на посаді товарознавця групи роздрібної торгівлі Донецької дирекції АТ «Укрпошта» та стягнути з АТ «Укрпошта» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2019 року по день ухвалення судом рішення, відшкодувати понесені судові витрати.

Вимоги по відшкодуванню моральної шкоди просила залишити без розгляду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №428/к від 08.11.2019 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі ст.40 п.2 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді товарознавця групи роздрібної торгівлі Донецької дирекції АТ «Укрпошта».

Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 46746 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач АТ «Укрпошта» просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі АТ «Укрпошта» посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що судом не розглянуто заяву представника відповідача про відкладення розгляду або зупинення провадження до отримання відповідачем відповідей на запити від МСЕК м. Краматорськ та Департаменту соцзахисту населення Донецької облдержадміністрації.

Зазначає, що саме МСЕК визначає можливість виконання роботи інвалідом, та це є дискреційними повноваженнями відповідних комісій і суд не може підмінювати інший орган державної влади.

Також посилається на Державні санітарні норми та правила «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», та звертає увагу, що відновлення ОСОБА_1 на посаді за рішенням суду та продовження роботи збільшує ризик погіршення здоров`я, у тому числі виникнення професійних захворювань, оскільки за висновком Протоколу №58 від 21.02.2020 по показникам важкості праці робота позивача відноситься до 2 класу та напруженості праці до 3 класу 1 ступеня.

Судом неповно оцінено докази відповідача та обставини, що мають значення для справи, зокрема: письмові показання свідків, пояснення відповідача, протокол № 58 від 21.02.2020 року, та інші документи, долучені до заяви відповідача від 06.04.2020 року №09-337.

Також зазначає, що ОСОБА_1 була присутня на засіданні профкому при розгляді подання на її звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України, позивачу було доведено перелік вакансій, проте позивач не надала згоди на переведення.

Крім того, судом при розрахунку виплати середнього заробітку не враховано вихідну допомогу, виплачену при звільненні у розмірі 5583,55 грн, що нарахована відповідно до ст.44 КЗпП України, не є сумою періоду вимушеного прогулу та повинна бути відрахована від суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу (46756-5583,55 = 41172,45 грн).

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що з доводами апеляційної скарги не згодна. В постанові Донецької обласної профспілки працівників зв`язку №51 від 07.11.2019 відповідач посилається саме на неможливість встановлення неповного робочого дня або неповного тижня, як на підставу звільнення. Враховуючи зазначене, суд дійшов правильних висновків, що відповідач не виконав своїх обов`язків по створенню для позивача умов праці у зв`язку зі станом здоров`я та безпідставно звільнив її з роботи.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Андрєєв П.С. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Представник відповідача АТ « Укрпошта» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити скаргу.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 18.12.2017 року наказом про прийом на роботу № 793/к, ОСОБА_1 прийнято на роботу оператором поштового зв`язку в Донецьку дирекцію АТ «Укрпошта».

26.01.2018 року переведена на посаду старшого інструктора з передплати дільниці оброблення преси.

08.02.2018 року переведена на посаду завідувача господарства.

15.05.2018 року переведена на посаду завідувача господарством господарчої групи.

31.07.2018 року звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП. запис 44 у трудовій книжці.

Запис №44 вважати не дійсним.

01.08.2018 року переведена на посаду товарознавця групи роздрібної торгівлі.

21.12.2018 року ПАТ «Укрпошта» перетворено в АТ «Укрпошта». Донецька дирекція ПАТ «Укрпошта» визнана такою, що належить до АТ «Укрпошта» та діє в його складі.

08.11.2019 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я п.2 ст.40 КЗпП. Наказ №4280/к. (а.с.6-14).

Згідно наказу про припинення трудового договору, позивачку звільнено 08.11.2019 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді (виконуваній роботі) за станом здоров`я. (а.с.5).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12ААБ, №583162 від 23.10.2020 року, ОСОБА_1 встановлена третя загальна група інвалідності.

Висновок про умови та характер праці: труд без значного фізичного та психоемоційного напруження, робіт з травмонебезпечними механізмами, з неповним робочим днем або неповним робочим тижнем. (а.с.15).

Згідно протоколу №51 засідання Президії профспілкового комітету від 07.11.2019 року, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 ст.40 КЗпП України-товарознавця Групи роздрібної торгівлі Донецької дирекції АТ «Укрпошта» з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.(а.с.101).

Згідно довідки про заробітну плату, надану АТ «Укрпошта» заробітна плата позивачки за вересень 2019 року складала 0 грн, за жовтень 2019 -1558.22 грн, відпрацьовано 6 робочих днів. Середньоденна заробітна плата склала 194.78 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» слід залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказом невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я є лише відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує. Оскільки довідка МСЕК серія 12 ААБ №583162 від 23.10.2019 року таких висновків не містить підстави для звільнення позивача з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України відсутні.

Встановивши, що позивача було звільнено безпідставно, суд враховуючи положення ч.2 ст. 235 КЗпП України стягнув з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.12.2017 року наказом про прийом на роботу № 793/к, ОСОБА_1 прийнято на роботу оператором поштового зв`язку в Донецьку дирекцію АТ «Укрпошта».

21.12.2018 року ПАТ «Укрпошта» перетворено в АТ «Укрпошта». Донецька дирекція ПАТ «Укрпошта» визнана такою, що належить до АТ «Укрпошта» та діє в його складі.

Згідно протоколу №51 засідання Президії профспілкового комітету від 07.11.2019 року, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 ст.40 КЗпП України-товарознавця Групи роздрібної торгівлі Донецької дирекції АТ «Укрпошта» з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.(а.с.101).

08.11.2019 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я п.2 ст.40 КЗпП. Наказ №4280/к. (а.с.6-14).

Згідно наказу про припинення трудового договору, позивачку звільнено 08.11.2019 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді (виконуваній роботі) за станом здоров`я. (а.с.5).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12ААБ, №583162 від 23.10.2020 року, ОСОБА_1 встановлена третя загальна група інвалідності та зроблено висновок про умови та характер праці наступного змісту : труд без значного фізичного та психоемоційного напруження, робіт з травмонебезпечними механізмами, з неповним робочим днем або неповним робочим тижнем. (а.с.15).

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) при розгляді справ про звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно із частиною 5 статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у рішенні , що саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечити належні умови праці працівнику на термін, визначений у висновку, що узгоджується з ч.5 ст.6 Закону України «Про охорону праці».

Згідно з частиною 3 статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що суд може визнати правильним припинення трудового договору лише в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі - Конвенція). Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом пункту 2 статті 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Відповідно до висновку у висновку МСЕК серія 12ААБ, №583162 від 23.10.2020 року посада товарознавця ОСОБА_2 не протипоказана. Згідно з медичним висновком позивач придатна для роботи за професією товарознавець при створенні відповідних умов, протипоказань для виконання цієї роботи висновок МСЕК не містить (том 1 а.с.15).

Враховуючи викладене, апеляційній суд, всупереч доводів апеляційної скарги відповідача,вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те , що звільнення позивача з роботи відбулося з порушенням вимог чинного трудового законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Стягуючи на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу з 9 листопада 2019 року по 30 липня 2020 року у розмірі у розмірі 46746 гривень суд першої інстанції навів відповідний розрахунок, який відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та не оспоряться відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного неврахування при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу вихідної допомоги у розмірі 5583,55 гривень, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки вони не ґрунтується на законі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Інших обмежень у разі проведення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ця норма закону не містить.

Посилання у скарзі на ті обставини, що судом не було оголошено перерву для отримання відповіді на запит АТ «Укрпошта» від Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації та МСЕК м. Краматорськ апеляційний суд не приймає до уваги , оскільки вони не впливають на правильність правових висновків суду щодо порушення трудового законодавства при звільненні позивача за ч.2 ст.40 КЗпП України.

Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.

Згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 (з подальшими змінами та доповненнями), МСЕК Міністерства охорони здоров`я роблять експертизу тривалої або стійкої втрати працездатності, які в кожному конкретному випадку визначають ступінь і тяжкість порушення функцій організму, можливість інвалідом виконувати роботу за певною професією або роботу в звичайних чи спеціально створених умовах, за основною професією чи близькою до неї за кваліфікацією.

Доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 та зазначаючи у скарзі про порушення судом першої інстанції його права на надання таких доказів, відповідач належних доказів, а саме висновку МСЕК про неможливість ОСОБА_1 за станом здоров`я виконувати роботу за професією товарознавця суду апеляційної інстанції також не надав.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: О.А. Мірута

О.О. Тимченко

Повне судове рішення складено 11.02.2021 року Я.В. Хейло