ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1131/20 Номер провадження 22-ц/814/433/21Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого судді Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2020 року ухваленого суддею Ситник О.В. в період часу з 09 год до 09 год 30 хв.

у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У своєму позові прохали, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.09.2015 року у розмірі 12165,71 грн. станом на 11.08.2020, яка складається з наступного: 8089,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8089,76 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 593,65 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 3482,30 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 нарахована комісія.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 07.05.2015 року, яка станом на 11.08.2020 року складає 1967,98 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 340 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржили в апеляційному порядку АТ КБ «ПриватБанк».

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

У своїй скарзі прохають, скасувати рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В скарзі апелянт зазначає, що з оскаржуваним рішенням не згодний в повному обсязі, вважають його таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що висновки місцевого суду в частині відсутності між сторонами визначених умов кредитування є невірними та суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

Апелянт звертає увагу на те, що ним до суду була надана копія заяви з особистим підписом відповідача, що він погоджується із умовами та правилами надання банківських послуг.

Вказує, що відповідачем здійснювалася активація картки та користування картковим рахунком.

Зазначає, що місцевим судом було порушено вимоги щодо здійснення правосуддя виключно на засадах змагальності сторін та об`єктивності і неупередженості суду.

Щодо необґрунтованості зробленого судом перерахунку заборгованості та відмови в задоволенні частини позовних вимог, апелянт зазначає наступне.

Позивач прохав стягнути з Відповідача заборгованість в сумі 12165,71 грн. з яких: 8089,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8089,76 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 593,65 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 3482,30 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 нарахована комісія.

Однак, суд зробив розрахунок, за яким відняв від загальної суми витрат по карті, загальну суму погашень, безпідставно вважаючи, що такі суми повинні стягуватися лише на погашення боргу за тілом.

Апелянт вважає, що такий перерахунок та відмова в задоволенні позовних вимог є порушенням норм процесуального та матеріального права.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

Судом першої інстанції встановлено , що 07.09.2015 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписана між сторонами заява анкета не містить умов щодо визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій а долучені до позову Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку не підписані позивачем.

За період користування кредитною карткою, ОСОБА_1 зняла кредитних коштів на загальну суму 13469, 95 грн., проте поповнення здійснила лише на суму 11501,97 грн, що підтверджено позивачем у наданому розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-8), тим самим залишилася винною Банку 1967,98 грн. кредитних коштів за тілом кредиту.

Встановивши зазначені факти місцевий суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню лише в частині неповернутих сум отриманих грошових коштів, тобто 1967,98 грн.

доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Місцевим судом вірно встановлено зазначені вище фактичні обставини справи, що заява -анкета підписана відповідачем у справі не містить умов щодо розміру відсотків та штрафних санкцій ( а. с. 11).

Долучений до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна» відповідачем у справі не підписані. ( а.с.12, 13)

Місцевий суд вірно врахував, що згідно з розрахунком заборгованості за договором, та банківською випискою, протягом усього часу користування кредитними коштами відповідачем було використано 13469 грн.95 коп., а сплачено на користь банку 11501 грн. 97 коп.

Залишок несплачених коштів становить 1967 грн. 98 коп.( а. с. 6-8, 72-74)

Встановивши зазначені факти місцевий суд з дотриманням вимог матеріального та процесуального права , ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог.

мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом не було враховано , що відповідач підписав заяву анкету в якій погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку. Підписавши анкету-заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з договором надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами, екземпляр якого отримав самостійно шляхом роздруківки з офіційного сайта www.privatbank.ua.

Як зазначено вище додані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/, не підписані відповідачем.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача Умов та правил надання банківських послуг, як і Витяг з тарифів банку, не можуть бути належними доказами, оскільки ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування.

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям висловленим в постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 і Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Є безпідставним посилання АТ КБ « Приватбанк» на постанови Верховного Суду у справі № 428/2873/17 , від 28.03.2019 року , та постанову від 08.07.2019 року у справі № 923/760/18 ,642/5553/15 ц постанова від 11.09.2019 рок та у справі № 127/7543/17 оскільки місцевий суд встановив факт наявності між сторонами кредитних правовідносин, що фактично сторонами не заперечується.

Доводи АТ КБ « Приватбанк» що місцевий суд протиправно зменшив розмір заборгованості за кредитним договором висновки місцевого суду також не спростовують.

У відповідності з вимогами ст.ст. 12, 81 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 11.08.2020 року утворилася заборгованість в сумі 12165,71 грн., яка складається з: 8089,76 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 593,65 заборгованість за простроченими відсотками, 3482,30 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 24.11.2017 року по 11.08.2020 року, а також довідкою про картки видані відповідачу відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору, остання з яких перевипущена 14.08.2017 року під номером НОМЕР_1 , терміном дії до 08/ 21 року.

Як зазначено вище місцевий суд вірно у відповідності до наданих банком розрахунків та виписці з карткового рахунку встановив, що протягом усього часу користування кредитними коштами відповідачем було використано 13469 грн.95 коп., а сплачено на користь банку 11501 грн. 97 коп.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів, які б належним чином засвідчували домовленість сторін щодо визначення між сторонами розміру відсоткової ставки та пені.

Таким чином місцевий суд врахувавши як суму отриманих позичальником коштів так і суму сплачену ним на погашення боргу , вірно дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять належних доказів на визначення відсоткової ставки та штрафних санкцій , при визначенні розміру заборгованості за тілом кредиту підлягають врахуванню всі суми сплачені відповідачем, в тому числі і суми коштів, які позивач зарахував як сплачені відсотки та штрафні санкції.

Доводи АТ КБ « Приватбанк» в цій частині висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 року.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.

Керуючись ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2020 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук