ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1946/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Кошелевої М.О. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги та квартплату

В С Т А Н О В И В :

Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - Управління освіти, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 31 305,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на території спеціальної школи І-ІІ ступенів № 10 Дарницького району м. Києва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, що був побудований для працівників цієї школи. Будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва та перебуває на балансі Управління освіти. ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_2 вищевказаного будинку. Позивач як балансоутримувач будинку щомісяця нараховує мешканцям квартирну плату та плату за користування комунальними послугами. Теплопостачання та водопостачання будинку здійснюється на підставі договорів, укладених з ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал». ПАТ «Київенерго» проводить нарахування за спожиту теплову енергію на підставі фактичних показників лічильників, встановлених на території спеціальної школи № 10, та по закінченню розрахункового періоду направляє Управлінню освіти платіжні документи з поділом нарахувань за спожите тепло. Відповідно до розрахунків енергопостачальної організації позивач здійснює нарахування мешканцям будинку шляхом розподілу кількості теплової енергії пропорційно площі кожної квартири. Оскільки житловий будинок пов`язаний зі школою інженерними мережами і відокремлення їх неможливе, позивач здійснює обслуговування зовнішніх інженерних мереж усіх будівель школи. Також позивачем укладаються договори про вивезення побутових відходів. У мешканців будинку, які користуються комунальними послугами, відсутні договори з організаціями, що їх надають, а тому позивач змушений сплачувати по рахунках за усі спожиті послуги для уникнення відключення школи від теплопостачання, водопостачання тощо. Позивач є бюджетною установою і видатки на утримання вищевказаного будинку його кошторисом не передбачені. У період з 01.10.2019 по 01.09.2020 відповідач не здійснювала оплату спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворився борг в розмірі 31 305,49 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги в сумі 25 825,43 грн. підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням думки відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Спеціальна школа І-ІІ ступенів № 10 Дарницького району м. Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вакуленчука,1, є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та передана на баланс Управління освіти згідно з розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 11.08.2011 № 373 «Про закріплення майна, переданого до сфери управління Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації».

На території школи розташований житловий будинок, який був побудований у 1960 р. для її працівників.

Житловий будинок входить до комплексу будівель спеціальної школи № 10 Дарницького району м. Києва, пов`язаний зі школою спільними інженерними мережами та обліковується на балансі позивача як основний необоротний актив під інвентарним номером 10321003.

ОСОБА_3 є користувачем квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що Управління освіти забезпечує надання комплексу послуг по утриманню житлового будинку з прибудинковою територією та створення необхідних умов мешкання у ньому.

Судом встановлено, що тепло-, електро- та водопостачання комплексу будівель школи здійснюється на підставі договорів, укладених з ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал».

Постачальник здійснює нарахування позивачу сум за спожиту теплову енергію у гарячій воді на підставі фактичних показників лічильників, встановлених на території школи. По закінченню розрахункового періоду постачальник направляє позивачу платіжні документи з поділом нарахувань за спожите тепло.

Позивач нараховує мешканцям будинку плату за спожите тепло шляхом розподілу кількості теплової енергії пропорційно площі кожної квартири.

Нарахування сум за електроенергію мешканцям будинку здійснюється на підставі отриманих від постачальника даних про фактичне її споживання усіма будівлями школи із застосуванням встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання.

Нарахування сум за спожиту воду здійснюється шляхом ділення отриманих від постачальника даних про об`єм фактичного споживання води будинком на кількість його мешканців.

При нарахуванні мешканцям будинку сум за теплову енергію, електроенергію та воду позивач застосовує тарифи, по яким здійснюється їх фактичне постачання.

Також позивач на підставі господарських договорів забезпечує надання інших послуг, необхідних для утримання житлового будинку, а саме, послуг з технічного обслуговування інженерних мереж та сантехнічного обладнання, підготовки до опалювального сезону, з вивезення твердих та побутових відходів.

Суду не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача прямих договорів з виробниками житлово-комунальних послуг, так само відповідачем не доведено, що житлово-комунальні послуги надаються не позивачем, а іншою особою.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає чинний на даний час Закон «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).

Відповідно до вимог статті 20 Закону № 1875-IV споживача зобов`язано своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири.

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а отже відсутність оформленого письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати.

Зазначена правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з вересня 2016 р. не виконує належним чином покладений на неї законом обов`язок по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг.

На підтвердження розміру позовних вимог позивачем на виконання ухвали суду були надані уточнені довідки про нарахування та сплату квартирної плати та комунальних послуг, відповідно до яких загальний розмір заборгованості відповідача за період з 01.09.2016 по 01.09.2020 становить 31 305,49 грн.

Враховуючи те, що у вказаних розрахунках містяться відомості про види наданих послуг, складові нарахувань та сплачені відповідачем суми, вони здійснені з урахуванням уточнених показників, проведені на основі законодавчо встановлених тарифів та державних соціальних стандартів і норм споживання та узгоджуються з даними особових рахунків відповідача, розшифровок рахунків за холодне та гаряче водопостачання, облікових карток за опалення та гаряче водопостачання, суд приймає їх до уваги та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням наданих уточнень.

Однак, представником відповідача заявлено вимогу про застосування позовної давності, сплив якої відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Заборгованість, яку просить стягнути позивач, виникла в період з 01.09.2016 року, а позов поданий 08.09.2020, тобто більш ніж через 3 роки від моменту виникнення права на позов.

Доводи позивача щодо звернення до суду в межах строку позовної давності зводяться до того, що в даному випадку позовна давність перервалася внаслідок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу в серпні 2019 року.

Однак, звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою.

Така ж правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для застосування позовної давності до вимог, які заявлені за період з 01.09.2016 по 01.09.2017.

Позовні вимоги за період з 01.09.2017 по 01.09.2020 в розмірі 17 418,35 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 31 305,49 грн. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 2 102 грн.

Оскільки позов задоволений на 17 418,35 грн., то розмір судових витрат по сплаті судового збору становить 1 156,10 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 610 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги та квартплату - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, 168-К) заборгованість за житлово-комунальні послугив сумі 17 418 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 1 156 грн. 10 коп., а всього 18 574,45 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА