Номер провадження 22-ц/804/1460/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 686/16902/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року (суддя Скиба М.М., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Торецьк Донецької області, текст повного судового рішення складено 30 березня 2021 року),-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 23.07.2002 року вона та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який розірвано 14.01.2010 року. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29.05.2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_6 . До серпня 2009 року позивач із відповідачем спільно проживали у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у вересні 2009 року між позивачем та відповідачем припинилися шлюбні відносини та відповідач виїхав з їх постійного місця проживання в невідомому напрямку. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, син ОСОБА_4 перебуває на утриманні та повному забезпеченні своєї матері ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не допомагає матеріально і ухиляється від обов`язку по вихованню сина з січня 2012 року. Обов`язок щодо виховання та утримання сина виконує виключно вона, та створює належні умови для навчання та виховання сина, постійно піклується про засвоєння ним навчального матеріалу, систематично цікавиться його успіхами. В свою чергу відповідач не піклується про фізичний і духовний стан дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, ОСОБА_2 протягом 8 років жодного разу не спілкувався з сином, що призводить до висновку про абсолютну байдужість батька щодо виховання ОСОБА_4 . У вересні 2017 року ОСОБА_4 вступив до навчання до Львівського державного ліцею з військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, однак з моменту вступу та до моменту формування даної позовної заяви відповідач жодного разу не спілкувався з сином, не поцікавився його навчальними досягненнями, шкільним життям сина або станом його здоров`я. Згодом позивачка змінила предмет позову, внаслідок зміни прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , яке видано Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 18 липня 2020 року. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга мотивована тим, що захист прав та інтересів скаржника шляхом задоволення позовної заяви про позбавлення батьківських прав міг бути здійснений судом станом на момент подання первісної позовної заяви (02 липня 2020 року), тобто до досягнення ОСОБА_8 повноліття. З урахуванням доведення позивачем наявності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_8 , на думку позивача, суд апеляційної інстанції наділений правомочностями щодо скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення її позову.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки він своєчасно сплачує аліменти на утримання сина, не має знятої чи непогашеної судимості, відомостей про надання йому наркологічної чи психіатричної допомоги не має, характеризується тільки з позитивної сторони, був особисто присутнім в суді першої інстанції та заперечував проти позову, бажає брати активну участь у його вихованні та спілкуванні (за участю та дозволу позивача).

Представник позивача адвокат Савченко Я.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник адвокат Яковлев О.О. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними про отримання ними судових повісток рекомендованим поштовим відправленням.

Франківська районна адміністрація Львівської міської ради надіслала клопотання, в якому просить суд розглянути справу за відсутності їх представника. В клопотанні також зазначено, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 09.03.2021 за № 260001-вих-17712 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

Згідно з зареєстрованим 29.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що випливає з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

З копії виписки з історії хвороби ОСОБА_9 встановлено, що остання з 25.01.2012 року по 03.02.2012 року перебувала у ТЗоВ «Центр травматології та ортопедії» у зв`язку зі здійсненням оперативного втручання.

Згідно з довідкою головного спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради від 17.02.2020 р., ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки №К-03-25956 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого Управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 23.06.2020 р., ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зареєстровані 10.11.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 , зняті з реєстрації за цією адресою 17.04.2008 року.

Згідно з інформацією Хмельницького навчально-виховного комплексу №4, від 07.12.2020 р. №568/01-30, ОСОБА_4 навчався у Хмельницькому навчально-виховному комплексі №4 з 01.09.2013 року по 25.07.2017 року. За час навчання в даному комплексі батько дитини ОСОБА_4 не відвідував сина жодного разу, не цікавився навчальною успішністю, поведінкою, станом здоров`я та соціальним розвитком ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не здійснював при класному керівникові жодної спроби встановити зв`язок, налагодити спілкування чи іншим чином брати участь у вихованні сина протягом періоду його навчання в НВК №4. Мати учня ОСОБА_4 регулярно відвідувала школу під час навчання, контактувала з класним керівником та брала активну участь у вихованні свого сина.

Відповідно до інформації тренера міської громадської організації «Дитячо-Юнацького Футбольного Клубу «Поділля» ОСОБА_11 , ОСОБА_4 відвідував секцію з футболу у міській громадській організації «Дитячо-Юнацького Футбольного Клубу «Поділля» Футбольного Клубу «Поділля» в період з 2009 року по 2013 рік. За весь період відвідування ОСОБА_4 секції футболу його батько ОСОБА_12 жодного разу не цікавився успіхами та результатами свого сина, жодного разу не був присутній на тренуваннях та футбольних матчах за участю ОСОБА_4 .

За інформацією начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, від 15.12.2020 року за № 522/1, ОСОБА_4 навчається у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 06.08.2020 року по теперішній час, за період навчання його батько ОСОБА_12 навчанням, успішністю, поведінкою, станом здоров`я та соціальним розвитком сина не цікавився, інформація про відвідуванням ним закладу відсутня.

Згідно з інформацією начальника Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, від 25.08.2020 р. №405, ОСОБА_4 навчався у даному закладі з 01.09.2017 року по 31.05.2020 року. За весь період навчання ліцеїста його батько ОСОБА_2 навчанням, успішністю, поведінкою, станом здоров`я та соціальним розвитком сина не цікавився жодного разу, також протягом вказаного періоду ніколи не контактував ні з класним керівником, ні з офіцером-вихователем навчального закладу, а також не був присутній під час ліцейних урочистостей і заходів.

Відповідно до акту обстеження умов проживання ССД Хмельницької міської ради від 28.08.2020 р. за адресою: АДРЕСА_2 створені належні умови для проживання дитини.

Згідно з копією свідоцтва про зміну імені, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив прізвище на ОСОБА_7 .

З характеристики ОСОБА_1 , яка видана 21.08.2020 р. менеджером ТОВ «Елемент Україна», випливає, що ОСОБА_1 працює в компанії Елемент Україна консультантом (відділ фарб гіпермаркету ЕпіцентрК м. Хмельницький) з червня 2019 р., за час роботи зарекомендувала себе працьовитим, порядним та надійним працівником, свої обов`язки виконує відмінно, є прикладом для інших працівників.

Згідно з інформацією з Головного управління національної поліції в Хмельницькій області від 28.08.2020 року №19аз/121/27-2019,станом на 20.08.2020 р. інформація про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, наявність у неї судимостей, на території України, відсутня.

Відповідно до інформації Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги №2, ОСОБА_1 як законним представником неповнолітнього ОСОБА_4 , 2003 року народження, в період з 04.07.2018 року по 09.08.2019 року було укладено договір про медичне обслуговування (декларацію) з лікарем-педіатром ОСОБА_13 , а з 09.08.2019 р. з лікарем загальної практики-сімейним лікарем ОСОБА_14 . Відповідно до пояснень лікаря-педіатра ОСОБА_13 , під час звернень за медичною допомогою до КП «ХМЦПМСД №2» неповнолітнього ОСОБА_4 , супроводжувала та опікувалась здоров`ям його матір ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 22.06.2013 року уклав шлюб з ОСОБА_15 та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки МВС України Департаменту інформатизації станом на 01.09.2020 р. ОСОБА_2 не знятої чи не погашеної судимості не має.

Відповідно до довідки від 31.08.2020 року за №241 Медичного центру профілактики та лікування залежності м. Краматорськ у м. Торецьк відомостей про надання наркологічної допомоги відповідачу не має.

З довідки від 29.08.2020 року №1159 Обласної психіатричної лікарні м. Слов`янськ випливає, що звернень ОСОБА_2 за психіатричною допомогою до психіатричних закладів у м. Торецьк не має.

Відповідно до характеристики від 02.09.2020 року ТОВ «Європейська кваліфікація» на ОСОБА_2 , останній характеризується з позитивної сторони.

Згідно з висновком Франківської районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації 09.03.2020 року, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи судом ОСОБА_8 досяг повноліття та втратив правовий статус дитини, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позбавлення батьківських прав щодо повнолітньої дитини не допускається.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків стосовного свого сина, а саме не піклується про його фізичний і духовний розвиток та не спілкується з ним.

Суд не погодився з доводами позивача щодо неприйняття відповідачем участі в утриманні сина, оскільки вони спростовуються розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, які складені державною виконавчою службою та свідчать про те, що він сплачує аліменти на утримання сина, заборгованість відсутня та наявна переплата станом на 01.09.2020 р., яка складає 77,67 грн.

Разом з тим, статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» дитина це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_17 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, на час ухвалення рішення судом першої інстанції дитині виповнилося 18 років, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам матеріального права.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 219/3759/2014-ц.

За таких обставин, інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення і не впливають на законність, обґрунтованість та справедливість рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич