КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7727/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Мамась Максимом Олександровичем , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Лужецької О.Р.

у справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту,-

встановив:

В грудні 2019 року АТ "Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом про звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного згідно постанови №18168509 від 16 березня 2010 року Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м.Києва.

Вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №40.29-48/232.

Кредитні зобов`язання забезпечені іпотекою нерухомого майна - квартирою АДРЕСА_1 , згідно іпотечного договору №013/289-І від 06 червня 2007 року, укладеному між сторонами.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05 листопада 2019 року іпотека є збереженою. При цьому, 29 жовтня 2019 року право власності на квартиру перейшло до АТ "Альфа-Банк" (АТ "Укрсоцбанк" реорганізовано шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк").

Посилаючись на те, що наразі постановою відділу державної виконавчої служби накладено арешт на квартиру, банк не може реалізувати майно, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено, вирішено звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві від 16 березня 2010 року №18168509.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Мамась М.О. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що наказом Міністерства юстиції від 30 червня 2020 року №2236/5 скасовано рішення державного реєстратора, на підставі якого у банку виникло право власності на квартиру, отже у останнього відсутнє право звертатись до суду із такою вимогою.

Посилається на незгоду з висновками суду про те, що виникнення зареєстрованої іпотеки має перевагу над правами інших стягувачів. Заперечуючи проти таких висновків вказує, що банк не звертався із вимогами про захист прав кредитора, відтак суд не вправі був мотивувати рішення таким чином, оскільки це є виходом за межі позовних вимог.

Вказує, що арешт був накладений в інтересах самого ж банку у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса про стягнення боргу, стягувачем у якому є банк, а відтак ОСОБА_1 у зазначених підставах позову прав банку не порушувалось.

Зазначає, що у справі відсутня постанова про арешт, що свідчить про неповноту встановлення обставин у справі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мамась М.О. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача Андросович Г.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк є кредитором та іпотекодержателем, який має пріоритет перед іншими кредиторами боржника.

Апеляційний суд з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають підставам позову та обставинам справи. В ході розгляду справи не установлено, що спір виник між іпотекодержателем та іншими кредиторами, права яких можуть бути задоволені за рахунок майна боржника, що перебуває в іпотеці банку.

Звертаючись до суду із цим позовом, банк посилається на те, що він є власником квартири, на який накладено арешт, а відповідачем визначено колишнього власника (іпотекодавця).

Установлено, що 06 червня 2007 року між АКБСР розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №40.29-48/232.

З метою забезпечення виконання зобов`язань між сторонами кредитного договору від 06 червня 2007 року укладено іпотечний договір №013/289-І, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 .

10 лютого 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. вчинено виконавчий напис, реєстровий №387, згідно якого звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , а виручені від реалізації кошти направити на задоволення вимог кредитора.

Відповідно до даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 листопада 2019 року №187539000, установлено, що 16 квітня 2010 року на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ м.Києва №18168509 від 16 березня 2010 року на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт. Зазначено, що арешт накладено в інтересах вказаного органу виконавчої служби.

На запит суду щодо надання копії постанови про арешт, Дарницьким РВ ДВС міста Києва ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) листом (без дати та номера), який надійшов до районного суду 03 серпня 2020 року, повідомлено, що виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання, надати більш детальну інформацію не вбачається можливим.

Одночасно у відповіді зазначено, що надати більш детальну інформацію з приводу постанови №13/7 від 15 березня 2005 року не вбачається можливим у зв`язку із знищенням виконавчого провадження. Разом з тим апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять інформації, яка могла б кореспондуватися із постановою з таким номером та датою.

Установлено також, що згідно даних Інформації від 05 листопада 2019 року №187539000, 06 червня 2007 року на підставі іпотечного договору зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Згідно даних Інформації від 05 листопада 2019 року №187539000, за АТ "Альфа-Банк" 29 жовтня 2019 року на підставі іпотечного договору та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49452034 від 31 жовтня 2019 року зареєстровано право власності на вказану квартиру.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30 червня 2020 року №2236/5 рішення №49452034 від 31 жовтня 2019 року - скасовано.

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 вересня 2019 року №223436348 право банку на квартиру припинено, про що 02 липня 2020 року внесено відповідні відомості.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись до суду із вимогами, позивач вказував на порушене право як власника майна, мотивуючи вимоги тим, що арешт перешкоджає банку, як власнику, розпорядитися цим нерухомим майном.

Проте під час розгляду справи в суді першої інстанції право власності банку на квартиру було скасоване, відтак станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції відсутні підстави для захисту права власності, які могли б бути реалізовані судом.

Відповідно до глав 29 та 30 ЦК України права пов`язані із захистом права власності належать виключно власникові, володільцю чи користувачеві річчю.

Ураховуючи, що право власності позивача на цей об`єкт нерухомого майна скасовано, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, відтак відповідно до статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 2881 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Мамась Максимом Олександровичем , задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 2881 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова