Справа № 682/852/21
Провадження № 2/682/486/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчук В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди,
19.0.2021 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 02.06.2021 відмолено у прийнятті відзиву на позовну заяву від представника ТОВ «Нова Пошта» за довіреністю Назаренка Є.В. у зв`язку із неналежним підтвердженням повноважень представника позивача.
В судовому засіданні позивач поданий позову підтримав.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився. В поданій заяві просив розгляд справи проводити у його відстуність, щодо задоволення позовних вимог заперечує.
Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 року, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20 травня 2020 р.№ 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020 року, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
Вказана норма закону, за висновками суду, не є обмеженням конституційних прав особи, є профілактичним заходом, затвердженим на виконання ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», який має на меті захист життя і здоров`я інших людей, право на що гарантоване ст.ст.27,49 Конституції України.
Постанови Кабінету Міністрів України, якими введено та продовжено карантин на території України, офіційно опубліковані та у встановленому законом порядку не скасовані, а тому є чинними.
Якщо позивач вважає, що при прийнятті постанов КМУ про введення та продовження карантину на території України, якими затверджено відповідні обмеження, в тому числі і щодо використання засобів індивідуального захисту, порушено порядок їх прийняття та права позивача, то відповідно норм чинного законодавства він може оскаржити їх до суду.
За таких обставин суд вважає правомірними дії працівників ТОВ «Нова пошта» щодо відмови обслуговувати ОСОБА_1 без засобів індивідуального захисту, оскільки вказаною вище Постановою №1236 встановлена заборона для суб`єктів господарювання надавати послуги особам без засобів індивідуального захисту.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди суд приходить до наступного висновку.
Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки судом встановлено, що дії відповідача відповідають вимогам закону, не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Окрім того, позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягала матеріальна шкода (зокрема, упущена вигода), завдана відповідачем, та у чому полягали його душевні страждання.
За правилом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 18.06.2021