П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Київ

справа № 754/4915/13

провадження № 22-ц/824/6416/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 рокуу складі судді Панченко О.М., про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича, заінтересована особа (стягувач), ? Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження № 61136316 винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. та зобов`язати приватного виконавця закінчити вказане виконавче провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати зазначену ухвалу через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи, оскільки судова повістка на 12 лютого 2021 року була отримана ним 11 лютого 2021 року об 16 год. 24 хв., що на думку скаржника, унеможливлювало будь-яке планування цього засідання його представником та підготовку до нього.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, залишаючи скаргу без розгляду, позбавив його права захистити свої права.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В суді апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Коротя А.Р. скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

При цьому частина п`ята ст. 223 ЦПК України визначає, що суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, умовою для застосування пункту 3 частини першої статті 257 та частини п`ятої статті 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки позивача в судове засіданні без поважних причин або не повідомлення ним про причини неявки в судове засідання.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з`явились в судові засідання, призначені на 27 січня та 12 лютого 2020 року, про причини неявки суд не повідомили та не скористались процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2021 року представник позивача - Коротя Р.О. на електронну адресу суду першої інстанції подав заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 27 січня 2021 року, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні, на підтвердження чого додав до заяви витяг із сайту судова влада (а.с. 90-92).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша).

Із зазначеною конституційною гарантією узгоджуються положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, згідно з якими кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка сформульована у рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші утиски прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

У постановах від 13 березня 2018 року по справі № 914/2772/16 та від 21 березня 2018 року по справі № 914/2771/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

Таким чином, оскільки представником позивача суду було надано заяви про відкладення розгляду справи, призначеної на 27 січня 2021 року залишення судом першої інстанції позовної заяви без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача не відповідає нормам п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, положення якої не підлягають до застосування у разі надходження від позивача заяви про причини неявки.

Крім того, судова повістка про виклик до суду у судове засідання, яке було призначено на 12 лютого 2021 року, була отримана позивачем лише 11 лютого 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на аркуші 100, що не є належним повідомленням, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 5, 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова-повістка-повідомлення - завчасно; днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: