Провадження № 2/522/3809/21
УХВАЛА

17 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлений порядок загального розгляду справи.

17 червня 2021 року до суду надійшла письмова заява учасників справі про затвердження мирової угоди, до якої додані екземпляри вказаної мирової угоди.

17 червня 2021 року від учасників справи надійшли заяви, в якій вони просять провести розгляд справи за їх відсутності та задовольнити заяву про затвердження мирової угоди.

За умовами мирової угоди сторони дійшли згоди на наступних умовах.

У мировій угоді сторони по справі, ОСОБА_1 надалі разом іменовані також як «Позивач», та ОСОБА_2 , надалі іменований також як «Відповідач», разом надалі іменовані як «Сторони», керуючись ст.ст. 207, 208 Цивільного процесуального кодексу України прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду спору і укладення мирової угоди на наступних умовах:

1. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину № 5-1889 від 12.12.17 р.

2. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину № 5-1898 від 12.12.17 р.

3. Визнати за ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 .

4. Визнати право власності за ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) на ј частину квартири АДРЕСА_2 .

5. Визнати за ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

6. Визнати право власності за ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) на ј частину квартири АДРЕСА_2 .

7.Стягнути з ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) вартість проданої 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 у розмірі 310 500 (триста десять тисяч п`ятсот) гривень.

8. Сторони розуміють, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

9.Сторонам відомо про наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Судом встановлено, що предметом мирової угоди є визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно.

Отже, умови мирової угоди сторін стосуються лише їх прав та обов`язків, відповідно до предмету даного спору, не суперечать закону і не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Наслідки укладення мирової угоди сторонам зрозумілі, як і наслідки закриття провадження у справі про що зазначено ними у заявах.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність затвердити мирову угоду сторін і закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 142, 207, 208, 255, 256 ЦПК України, суд,

постановив:

Затвердити мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно за умовами якої Сторони дійшли згоди про вирішення спірних питань, які стосуються предмета спору наступним чином.

1. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину № 5-1889 від 12.12.17 р.

2. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину № 5-1898 від 12.12.17 р.

3. Визнати за ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 .

4. Визнати право власності за ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) на ј частину квартири АДРЕСА_2 .

5. Визнати за ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

6. Визнати право власності за ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) на ј частину квартири АДРЕСА_2 .

7.Стягнути з ОСОБА_2 , 1945 р.н. (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , 1974 р.н. (ІПН НОМЕР_1 ) вартість проданої 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 у розмірі 310 500 (триста десять тисяч п`ятсот) гривень.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська