Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7827/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/7827/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права користування житлом за апеляційною скаргою Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що рішенням виконкому Житомирської міської ради №212 від 13.07.1989 із змінами (рішення виконкому №498 від 13.12.1990) було створено дитячий будинок сімейного типу, батьками-вихователями у якому призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів від 11.07.1991 за №327, на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , затверджених батьками- вихователями, що мають у складі своїх п`ять дітей і на вихованні ще шістьох неповнолітніх вихованців, яким надано для організації дитячого будинку сімейного типу чотири квартири на третьому поверсі у будинку по АДРЕСА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 (трикімнатну, жилою площею 39,84 кв.м., загальною площею - 64,39 кв.м.), квартиру АДРЕСА_3 (двокімнатну, жилою площею 28,59 кв.м., загальною площею 48,79 кв.м.), квартиру АДРЕСА_4 (двокімнатну, жилою площею 28,59 кв.м., загальною площею 48,79 кв.м.), квартиру АДРЕСА_5 (трикімнатну, жилою площею 39,84 кв.м., загальною площею 64,39 кв.м.), а всього 10 кімнат жилою площею 136,86 кв.м., загальною площею 226,36 кв.м. для проживання 13 чоловік. У 2000 році дитячий будинок сімейного типу було ліквідовано на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.04.2000 №195 та рішення суду від 09.10.2000 року. Зазначали, що відповідачем, всупереч ст.114-1 ЖК України не вирішено житлове питання мешканців вказаних квартир, а тому просили визнати право користування житлом, а саме квартирами АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 ; ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_7 . У задоволені позову в іншій частині відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2020 року стягнуто в солідарному порядку з Житомирської міської ради та виконавчого комітету Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 17.07.2019, Житомирська міська рада подала апеляційну скаргу у якій просить його скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_7 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, в решті залишити рішення без змін.

На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що до створення дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали у квартирі АДРЕСА_8 . Правові підстави втрати права користування останніми вказаною квартирою відсутні, а тому ОСОБА_1 має право вселитися до квартир АДРЕСА_9 48,79 кв.м., а жила 28,4 кв.м., що значно перевищує, рівень середньої забезпеченості жилою площею на 1 мешканця у м. Житомирі. Таким чином, відсутні правові підстави визнання права користування за ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_7 .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконкому Житомирської міської ради №212 від 13.07.1989 із змінами (рішення виконкому №498 від 13.12.1990) було створено дитячий будинок сімейного типу, батьками-вихователями в якому було призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів від 11.07.1991 №327 на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , затверджених батьками- вихователями, що мають у складі сім`ї п`ять дітей та на вихованні ще шістьох неповнолітніх вихованців, було надано для організації дитячого будинку сімейного типу чотири квартири АДРЕСА_10 на АДРЕСА_11 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 (трикімнатну, жилою площею 39,84 кв.м., загальною площею - 64,39 кв.м.), квартиру АДРЕСА_3 (двокімнатну, жилою площею 28,59 кв.м., загальною площею 48,79 кв.м.), квартиру АДРЕСА_4 (двокімнатну, жилою площею 28,59 кв.м., загальною площею 48,79 кв.м.), квартиру АДРЕСА_5 (трикімнатну, жилою площею 39,84 кв.м., загальною площею 64,39 кв.м.), а всього 10 кімнат жилою площею 136,86 кв.м., загальною площею 226,36 кв.м. для проживання 13 чоловік.

У 2000 році дитячий будинок сімейного типу було ліквідовано на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської №195 від 13.04.2000 та рішення суду від 09.10.2000 року. Після ліквідації будинку сімейного типу батьки вихователі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не звільнили надані їм жилі приміщення.

У статті 46-1 ЖК України встановлено, що при винесенні в установленому порядку рішення про організацію дитячого будинку сімейного типу особам, які призначені батьками-вихователями, для спільного проживання з дітьми, переданими їм на виховання, надається поза чергою індивідуальний жилий будинок або багатокімнатна квартира за нормою, що встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Користування наданим жилим приміщенням здійснюється в порядку, встановленому законодавством для користування службовими жилими приміщеннями. Стаття 114-1 ЖК України передбачає, що у випадках ліквідації дитячого будинку сімейного типу батьки-вихователі повинні звільнити надане їм жиле приміщення (ст.46-1 ЖК України), а в разі відмови - підлягають виселенню з наданням їм іншого благоустроєного жилого приміщення.

Відповідно до п.4 положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1994 №267 «Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу», користування наданим жилим приміщенням здійснюється в порядку, встановленому для користування службовими жилими приміщеннями.

Згідно з п.п.34 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 17.03.1998 №310 та чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі ліквідації дитячого будинку сімейного типу батьки-вихователі повинні звільнити надане їм жиле приміщення.

Встановлено, що після ліквідації будинку сімейного типу батьки вихователі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не звільнили надані їм жилі приміщення.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер.

На теперішній час ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_7 .

Враховуючи те, що дитячий будинок сімейного типу, батьками вихователями в якому було призначено ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого Житомирської міської ради №195 від 13 квітня 200 року ліквідовано, а тому ОСОБА_1 не набула право користування квартирами АДРЕСА_12 .

Посилання суду першої інстанції на те, що за ОСОБА_1 зберігається право користування жилим приміщення до надання їй іншого благоустроєного жилого приміщення, є безпідставним, оскільки за ст.114-1 ЖК України, в разі відмови батьків-вихователів звільнити надане їм жиле приміщення, вони підлягають виселенню з наданням їм іншого благоустроєного жилого приміщення, а не того приміщення яке було надане для дитячого будинку сімейного типу. Відтак, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення» роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, то відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», додаткове рішення Корольовського районного суду від 21 грудня 2020 року втрачає силу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судовий збір у сумі 3 840 грн, сплачений Житомирською міською радою у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід стягнути з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Житомирської міської ради задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 липня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права користування квартирою АДРЕСА_7 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської міської ради 3 840 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 17 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді