Справа № 444/2308/20 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/3157/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Зеліско Р.Й. від 18 вересня 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», боржник ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу у справі №444/2308/20 за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», боржник ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Вказану ухвалу оскаржило АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву АТ «Львівгаз» про видачу судового наказу задоволити повністю, здійснити розподіл судових витрат. Вважають, що проявивши надмірний формалізм суд першої інстанції недотримався завдань цивільного судочинства. Вказують, що суд належно не дослідив розрахунку заборгованості та заяви про видачу судового наказу, що призвело до винесення незаконного рішення. Зазначають, що суд зобов`язаний брати до уваги публічнодоступні докази, без долучення їх до матеріалів справи, що прямо передбачено ч.9 ст. 83 ЦПК України. Оскільки, договір розподілу природного газу є публічнодоступним розміщеним на веб-сайті АТ «Львівгаз» тому, долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається. Також вважають, що суд невірно встановив фактичні обставини, оскільки: 1) у заяві про видачу судового наказу АТ «Львівгаз» зазначило тариф щодо плати за послугу з розподілу газу, однак суд першої інстанції не досліджував поданих матеріалів; 2) у розрахунку заборгованості графи нарах./до сплати відображено місячну вартість з розподілу природного газу, а у заяві про видачу судового наказу зазначено наявність заборгованості у споживача станом на 01.08.2020р., однак суд першої інстанції не досліджував поданих матеріалів.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про видачу судового наказу, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч. 3, 5 ст. 19, п.3 ч.1 ст. 161, п.4,5 ч.2, п.3 ч.3 163, п.1 ч.1, ч.2 ст. 165, ч.1 ст. 166, ч.2 ст. 167, та відмовляючи у видачі судового наказу, виходив з того, що до заяви про видачу судового наказу не додано жодної копії договору (типового договору) щодо розподілу природного газу, укладеного із боржником ОСОБА_1 . Суд зазначив, що поданий заявником розрахунок заборгованості за розподілений природний газ (фінансовий стан) не містить належним чином проведених розрахунків щодо вартості за послугу з розподілу природного газу за кожен місяць надання послуги; не містить визначеного заявником тарифу щодо плати за послугу з розподілу газу; також в розрахунку не вказані числа відповідних місяців зазначеного періоду.З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що у видачі судового наказу належить відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

10.09.2020 АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу із боржника ОСОБА_1 , у якому просили видати судовий наказ, яким стягнути з боржника 1850,65 боргу за надані послуги з розподілу природного газу та 210,2 грн. судового збору.

Заяву мотивовано тим, що у боржника наявна заборгованість за розподіл природного газу перед заявником станом на 01.08.2020 року у розмірі 1850,65 грн. Вказують, що споживання природного газу, проведення оплат та факт газифікації житлового будинку боржника сторонами не оспорюється. Облік спожитого боржником газу ведеться за показаннями лічильника, а в разі його відсутності за нормами споживання у разі відсутності лічильника газу. Оскільки, договір розподілу є публічним та письмовій/електронній формі між сторонами не укладався, долучення його роздруківки до заяви про видачу судового наказу законом не передбачено.

Відповідно до ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З матеріалів справи та оскаржуваної ухвали вбачається, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Вказаного заявником не оспорено.

Натомість заявник вказує про те, що договір розподілу природного газу є публічно доступним розміщеним на веб-сайті АТ «Львівгаз» тому, долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Дійсно, згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Як вбачається із доводів заявника він вважає, що між ним та боржником, який вказаний в заяві про видачу судового наказу, укладено публічний договір, який є розміщеним на веб-сайті АТ «Львівгаз».

Однак слід вважати, що для доказування саме цієї обставини та встановлення судом, зокрема, обставин, на яких саме умовах такий був укладений, що в подальшому впливає на можливість вирішення заяви про видачу судового наказу по суті і потрібна копія такого договору, що укладений між сторонами, оскільки редакції договору можуть неодноразово змінюватися, а які саме умови діяли у спірний період і підлягає з`ясуванню судом.

Однак заявником будь-яких документів, які за доводами заявника складають собою публічний договір приєднання (тобто копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованостіп.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України) до заяви про видачу судового наказу не додано.

Так, до заяви додано тільки певна довідка-розрахунок заборгованості за спожитий природний газ.

Щодо цього доказу, то судом першої інстанції вірно вказано і про те, що поданий заявником розрахунок заборгованості за розподілений природний газ (фінансовий стан) не містить належним чином проведених розрахунків щодо вартості за послугу з розподілу природного газу за кожен місяць надання послуги; не містить визначеного заявником тарифу щодо плати за послугу з розподілу газу; також в розрахунку не вказані числа відповідних місяців зазначеного періоду.

Окрім цього, і сам заявник вказує на те, що з 01.01.2020 року змінилися тарифи, однак про них в розрахунку не йдеться.

Враховуючи вказане, слід вважати, що судом підставно, відповідно до вимог закону відмовлено у видачі судового наказу.

Також, апелянт (зокрема у заяві про видачу судового наказу) посилається на те, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Тобто сам апелянт визнає необхідність долучення до заяви про видачу судового наказу відповідного договору про надання послуг.

Крім цього, відповідно до наведених вище норм процесуального закону, слід вважати, що надання такого договору (зокрема, договору, який може складатися із заяви споживача, квитанції про сплату ним послуг, тощо, а також правил, тарифів, умов надання послуг і тд.) та належного розрахунку є необхідним, оскільки такі договір та розрахунок є доказами, на підставі яких суд, вирішуючи питання про видачу судового наказу взмозі перевірити ряд обставин, що мають значення, зокрема, правильність нарахування плати за отримані послуги, відповідність такого нарахування умовам договору та закону, правильність розрахунку заборгованості, тощо.

Встановлення вказаних обставин аж ніяк не слід вважати формальністю, як вважає заявник, помилково посилаючись на норми закону та практику Верховного суду та ЄСПЛ.

Крім цього, відмова у видачі судового наказу у даному випадку жодним чином не свідчить про звільнення споживача від сплати за отримані послуги, що є предметом доказування.

Так, судом, у відповідності до вимог закону, роз`яснено заявнику його право для повторного звернення з такою ж заявою після усунення недоліків, що послужили підставами для постановлення оскаржуваної ухвали.

Крім цього, заявник не позбавляється і права на подання позову про захист своїх прав та законних інтересів.

Відтак, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18.02.2021р.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра