Справа № 555/440/21
Номер провадження 2/555/204/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Собчука А.Ю.

при секретарі Лисенко О.Л.

за участю представника позивача, адвоката Щура О.В.

представника відповідача, адвоката Затинного С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Соснівське лісове господарство" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягненя заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся в суд із позовом до ДП "Соснівське лісове господарство" в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ №19-к від 10.02.2021 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », поновити ОСОБА_1 на посаді старшого майстра лісу Стрийського лісництва ДП «Соснівське лісове господарство», стягнути з ДП «Соснівське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення особи і до дня постановлення рішення по справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді старшого майстра лісу Стрийського лісництва ДП "Соснівське лісове господарство".

Згідно з наказом від 10.02.2021 № 19-К його ОСОБА_1 , звільнено з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України та нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 35 календарних днів.

Позивач вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, адже він із керівником підприємства не зустрічався, заяву на звільнення з роботи за угодою сторін, згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України, він роботодавцю не подавав, не мав наміру звільнятися з роботи, має місце відсутність будь-якої угоди сторін трудового договору про звільнення працівника, з ним не було узгодженого дату звільнення 10.02.2021 року, в зв`язку із чим його звільнення є незаконним.

Позивач та представник позивача, адвокат Щур О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими та доведеними, просили суд їх задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах справи.

Представник відповідача, адвокат Затинний С.С. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказував, що до позовної заяви не додано жодного належного доказу, що підтверджує фактів викладених в позовній заяві. Вважає законним наказ, щодо звільнення з роботи позивача згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки, 15.07.2020 року позивач подав ДП «Соснівське лісове господарство» письмову заяву про звільнення з роботи за згодою двох сторін. Після вказаних обставин, заяву позивача було узгоджено з лісничим та адміністрацією підприємства, дату звільнення сторонами трудового договору було узгоджено. 10.02.2021 року підприємство на підставі заяви позивача від 15.07.2020 року, керуючись п. 1 ст. 36 КЗпП України, своїм наказом за №19-к звільнило ОСОБА_1 з займаної посади.

10.02.2021 року позивач ознайомився із наказом про звільнення та отримав у спосіб та в порядку передбаченому законом свою трудову книжку. Починаючи з 15.07.2020 року по 10.02.2021 року (включно), позивач не подав заяви про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за угодою сторін. Вважає, що права позивача даним наказом порушені не були.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що працює менеджером з персоналу, виконує функції кадровика. Показала, що до неї надійшла письмова заява позивача про звільнення з роботи за згодою двох сторін від 15.07.2020р. Заяву позивача було узгоджено з лісничим та адміністрацією підприємства, а саме директором. З вказаної заяви вбачається, що дату звільнення сторонами трудового договору було узгоджено як - з 10.02.2021 року. Наказом від 10.02.2021 № 19-К ОСОБА_1 , звільнено з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України. ОСОБА_1 10.02.2021 року ознайомився із наказом про звільнення та отримав у спосіб та в порядку передбаченому законом свою трудову книжку. Вона покликала юриста, який ознайомив позивача із вимогою після звільнення, подати декларацію особи, яка припиняє діяльність. Про отримання трудової книжки, позивач розписавя у відповідному журналі. Позивач мав волевиявлення на припинення трудового договору, зауважень не мав, будь-яких заперечень у наказі про звільнення за згодою сторін не подав. ОСОБА_1 в день його звільнення по вказаній підставі, не заперечував проти його звільнення, на анулювання вказаної домовленості не покликався.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працює на підприємстві на посаді старшого лісничого Стрийського лісництва ДП «Соснівське лісове господарство». Показав, що позивач по справі перебував у його підпорядкуванні, 15.07.2020 року ОСОБА_1 подав йому письмову заяву про звільнення з роботи за згодою двох сторін, яку він завізував своїм підписом і передав на погодження директору. Дату звільнення сторонами трудового договору було узгоджено 10.02.2021 року, оскільки мали підшукати та навчити роботі іншого працівника. З 15.07.2020 року по 10.02.2021 року ОСОБА_1 до нього із заявами чи клопотаннями про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за угодою сторін не звертався.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати із викликом сторін та призначенням судового засідання на 19.04.2021 року.

До суду 02.04.2021 року надійшов відзив від представника відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та письмова заява про виклик свідків.

До суду 19.04.2021 року надійшло письмове клопотання представника відповідача про витребування документів.

До суду 30.04.2021 року надійшло письмове клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

До суду 11.05.2021 року представником позивача було подано письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

До суду 11.06.2021 року представником позивача було подано письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін встановив, що згідно наказу ДП «Соснівське лісове господарство» за №15-к від 12.01.2017 року, ОСОБА_1 прийнято з 13.01.2017 року на роботу старшим майстром лісу ІІ-ої майстерської дільниці Стрийського лісництва ДП «Соснівське лісове господарство», з оплатою праці згідно штатного розпису.

15.07.2020 року позивач подав ДП «Соснівське лісове господарство» письмову заяву про звільнення з роботи за згодою двох сторін.

Згідно з наказом від 10.02.2021 № 19-К його ОСОБА_1 , звільнено з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України та нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 35 календарних днів.

10.02.2021 року ОСОБА_1 був ознайомлений із наказом від 10.02.2021 року про його звільнення з роботи та отримав свою трудову книжку, поставив підпис у журналі руху трудових книжок про її отримання .

Норми права, які застосував суд.

Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 2 ст. 23 КЗпП України передбачено можливість укладення трудового договору на будь-який строк, що встановлюється за погодженням сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як було встановлено в судовому засіданні, наказом від 10.02.2021 № 19-К його ОСОБА_1 , звільнено з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України та нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 35 календарних днів.

Конституція України гарантує кожному громадянинові захист від незаконного звільнення (ч. 6 ст. 43). Ця гарантія забезпечується шляхом закріплення цілого ряду вимог до порядку припинення трудового договору. Так, розірвати трудові відносини можна тільки за наявності на те законних підстав. Перелік таких підстав закріплений у КЗпП.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1ст. 36 КЗпП України, норми якого поширюються на спірні правовідносини, однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін.

Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій.

Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути укладені як в письмовій так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Верховний Суд у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 524/3490/17-ц зазначив, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Положеннями ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на положення ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання позивача на те, що домовленості сторін про припинення трудового договору за угодою сторін не було, із керівником підприємства не зустрічався, заяву на звільнення з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України він роботодавцю не подавав, не мав наміру звільнятися з роботи, має місце відсутність будь-якої угоди сторін трудового договору про звільнення працівника, з ним не було узгодженого дати звільнення 10.02.2021 року, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Установлено, що 10.02.2021р. ОСОБА_1 , звільнено з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України у зв`язку із надходженням заяви про звільнення з роботи.

Після чого, 10.02.2021 р. менеджер з персоналу ОСОБА_2 підготувала проект наказу про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України, який підписав директор ОСОБА_4 .

В цей же ж день, ОСОБА_1 ознайомився з наказом № 19-К від 10.02.2021 року про звільнення та вказав, що з підставою звільнення згідний та завірив вказане твердження своїм підписом із зазначенням дати 10.02.2021р., а також поставив підпис у журналі руху трудових книжок про її отримання .

Посилання представника позивача на те, що із позивачем не узгоджувалася дата звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достатні докази з цього приводу.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача проте, що домовленості сторін про припинення трудового договору за угодою сторін не було, позивач не мав наміру звільнятися з роботи, оскільки вчинені фактичні дії ОСОБА_1 , свідчать про зворотне.

Крім того, протягом всього строку подачі заяви про звільнення з роботи за угодою сторін, згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України, починаючи з 15.07.2020р. по 10.02.2021р. включно, ОСОБА_1 не подав заяви про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за угодою сторін, з приводу вказаних обставин до адміністрації підприємтва не звертався.

В день звільнення, а саме 10.02.2021р. ОСОБА_1 не заперечував проти його звільнення та на анулювання вказаної домовленості не покликався.

Вказані твердження, підтверджуються допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_2 ОСОБА_3 , які надали по справі обґрунтовані та належні пояснення, які не суперечать обставинам справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач мав волевиявлення на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення за угодою сторін, про що свідчать фактичні його дії (прочитання та підписання наказу, отримання трудової книжки) та відсутність будь-яких заперечень у наказі про звільнення за згодою сторін.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений законно з місця свого роботи, у спосіб та в порядку передбаченому законом.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги вважаються безпідставними, такими що не підлягають до задоволення.

Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 598, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 258,259,263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП "Соснівське лісове господарство" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягненя заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Березнівським РС УДМС України в Рівненській області 28 лютого 2014 року, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ДП "Соснівське лісове господарство", , 34652, смт.Соснове, Рівненського (Березнівського) району, Рівненської області.

Повний текст рішення складений 16.06.2021 р., о 16:00 год.

Суддя А.Ю. Собчук