КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер справи: 379/835/20 Головуючий у суді першої інстанції: Зінкін В.І.
Номер провадження: 22-ц/824/10/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Іванова І.В.
У Х В А Л А

11 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення повернуто заявникам.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

У зв`язку з цим, ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали, а саме: для сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн. та для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім цього, апелянтам роз`яснено, що у разі не подання заяви про поновлення строку, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

У зв`язку з відсутністю в Київському апеляційному суді коштів на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції, 30 жовтня 2020 року секретарем судового засідання було здійснено дзвінок на телефонний номер апелянта ОСОБА_2 зазначений в апеляційній скарзі, та повідомлено її про необхідність усунути недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.

В подальшому, копію ухвали Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року направлено судом апеляційної інстанції на адресу апелянтів 20 січня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу суду отримано дочкою ОСОБА_2 22 січня 2021 року, а ОСОБА_1 отримав особисто 25 січня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

03 лютого 2021 року від апелянтів надійшло клопотання на усунення недоліків, в якому вони, зокрема, зазначили, що строк на подачу апеляційної скарги ними не пропущено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена 15 вересня 2020 року (а.с.17). Перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 15 вересня 2020 року та закінчився 30 вересня2020 року. Повний текст ухвали не був вручений апелянтам у день його складення.

Тобто, у даному випадку у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникає безумовне право на поновлення строку на апеляційне оскарження за умови подання апеляційної скарги у межах п`ятнадцяти днів з дня вручення оскаржуваної ухвали.

В матеріалах справи містяться розписки, відповідно до яких заявники отримали копії ухвали про повернення їх заяви про встановлення факту, що має юридичне значення 24 вересня 2020 року (а.с.18-19), апеляційна скарга подана ними 05 жовтня 2020 року, тобто у межах п`ятнадцяти днів з дня вручення оскаржуваної ухвали.

Однак, апелянти не подали заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, а можливість вирішення цього питання при відсутності такої заяви за власною ініціативою суду законом не передбачена.

Не може погодитися апеляційний суд й з посиланнями апелянтів на положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення їх від сплати судового збору.

Так, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання, зокрема, позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду залежно від того, здійснюються такі дії юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) чи фізичною особою.

Положення зазначеної норми застосовуються при поданні апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року (справа № 915/955/15-ц).

Також, твердження апелянтів про те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення подавалась ними в рамках кримінального провадження, в якому їх визнано потерпілими, є безпідставними, оскільки, у даному випадку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а не з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Таким чином, станом на 11 лютого 2021 року апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконали вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтею 358 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя І.В. Іванова