У Х В А Л А

Справа № 285/2615/21

провадження № 2-з/0285/44/21

16 червня 2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у

Сташків Т.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 18 500 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 507 085 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , - відмовлено на підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник не є співмірним із ціною позову.

15.06.2021 року ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на належну на праві власності відповідачу ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо продажу, реєстрації чи перереєстрації цієї квартири.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 має перед ним боргові зобов`язання в розмірі 507 085 грн. В добровільному порядку зазначену суму ОСОБА_3 не повертає. Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Оскільки невжиття арешту належної відповідачу квартири може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ОСОБА_2 просив задовольнити заяву. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що захід забезпечення позову, який він просить застосувати, є співмірним із ціною позову, оскільки згідно висновку оцінювача про вартість майна від 04.06.2021 року, ринкова вартість зазначеної квартири становить 485 000 грн. 81 коп., що є меншим ціни позову (507 085 грн.).

Вивчивши суть заяви про забезпечення позову та перевіривши її на предмет виконання вимог ст. 151 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Як вбачається із позовної заяви, ціна позову становить 507 085 грн.

Згідно наданого заявником висновку оцінювача від 04.06.2021 року, ринкова вартість 1-кімнатної квартири по АДРЕСА_2 становить 485 000 грн. 81 коп.

Однак, суд не приймає до уваги вказаний висновок оцінювача, оскільки висновок не відповідає вимогам Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні від 12 липня 2001 року № 2658-III (далі - Закон № 2658-III ) та Національного стандарту № 1. Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1).

Так, згідно ст. 9 Закону № 2658-III методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Згідно пунктів 2, 54, 55 Національного стандарту № 1 неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства. Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством. Особи, що надають недостовірні вихідні дані, використання яких під час оцінки призвело до надання необ`єктивного висновку про вартість майна, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пунктів 15, 16, 38-40, 47 Національного стандарту № 1 для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний. Витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення. Витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення). Основними методами витратного підходу є метод прямого відтворення та метод заміщення. Метод прямого відтворення полягає у визначенні вартості відтворення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення). Метод заміщення полягає у визначенні вартості заміщення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення). Порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки. Методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Згідно пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Відповідно до пункту 60 Національного стандарту № 1 висновок про вартість майна повинен містити відомості про: замовника оцінки та виконавця звіту про оцінку майна; назву об`єкта оцінки та його коротку характеристику; мету і дату оцінки; вид вартості, що визначався; використані методичні підходи; величину вартості, отриману в результаті оцінки. У разі потреби оцінювач має право відобразити у висновку свої припущення та застереження щодо використання результатів оцінки.

Отже, за змістом пунктів 51, 56, 60 Національного стандарту № 1 оцінювач складає висновок про вартість майна, зокрема на підставі звіту про оцінку майна, який в свою чергу повинен містити опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Однак до заяви не долучено, звіт про оцінку майна, який відповідає вимогам пункту 56 Національного стандарту № 1.

За таких обставин, долучений до заяви висновок про оцінку майна від 04.06.2021 року, не є належним і допустимим доказом, в силу вимог статей 77, 78 ЦПК України, а тому не може свідчити про співмірність заходу забезпечення позову з ціною позову, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, суд враховує, що згідно даних, розміщених на веб-сайті ДОМ РІА, середня ринкова вартість однокімнатних квартир (ринку вторинної нерухомості) у мікрорайоні Південна Борщагівка у м. Києві становить 36 500 дол. США, що за курсом НБУ станом на 27.05.2021 року 27,5 складає 1 003 750 грн. (один мільйон три тисячі сімсот п`ятдесят), що майже вдвічі перевищує ціну позову (507 085 грн.) (а.с. 16).

Враховуючи, що захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник не є співмірним із ціною позову, тому у задоволенні заяви не обхідно відмовити на підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилається на те, що оскільки невжиття арешту належної відповідачу квартири може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Відповідач намагається терміново продати зазначену квартиру, про що свідчить оголошення на веб-сайті ДОМ РІА https://dom.ria.com/uk/realty-prodaja-kvartira-kiev-svyatoshino-lesya-kurbasa-prospekt-19783393.html, роздруківка якого міститься в матеріалах справи (а.с. 11).

Однак, як вбачається з вказаного оголошення, розміщеного на веб-сайті ДОМ РІА, станом на день розгляду заяви, оголошення видалено та не бере участі у пошуку.

Отже, заява про забезпечення позову також не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки у ній необґрунтовано необхідність накладення арешту на квартиру й не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява не підтверджується належними доказами, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 260,261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Б. Сташків