Справа № 311/4119/20
Провадження № 2/311/304/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Осінцевої Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 жовтня 2019 року є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який успадкувала після смерті матері.

Відповідач був чоловіком матері позивача, який після її смерті добровільно змінив місце проживання, забрав з будинку всі свої речі і на теперішній час проживає з іншою жінкою.

На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровані та проживають: позивач, її чоловік та новонароджена дитина

Відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, не приймає участі у спільному побуті. Перебування його на реєстраційному обліку в належному позивачу житловому будинку створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг, виходячи із кількості зареєстрованих осіб, позивач не може у повному обсязі розпоряджатись своїм майном. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1);докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко В.В. та зареєстрованим у реєстрі за №822 (а.с.8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №185444128 від 21 жовтня 2019 року (а.с.9), а також копією свідоцтва про шлюб, в результаті якого позивач набула прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.12).

Відповідно до актів, складених 02 вересня 2020 року та 18 грудня 2020 року депутатом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , але у зазначеному будинку не проживає з 21 липня 2019 року, його речей у будинку не виявлено, місцезнаходження на даний час не відоме (а.с.10).

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач зареєстрований в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належному позивачу, однак фактично там не проживає більше року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст.12, 77, 80, 263-268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко