№ 207/2857/18
№ 2/207/141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Відділу Держгеокадастру у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру, - про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування державного акту на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_3 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Відділу Держгеокадастру у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру, в якому просять суд визнати рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 , та видачі йому державного акту на право власності на землю недійсним; визнати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038 площею 0,0715 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року недійсним та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 .

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачі зазначили, що в 2008 році вони звернулись до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, виданого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 та визнання за позивачами права власності за кожним на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з будинку АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги були позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх брат - ОСОБА_5 . Спадщину всі спадкоємці прийняли фактично, вступили в управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивачів - ОСОБА_5 помер, після його смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся його син, відповідач по справі - ОСОБА_3 , проте не повідомив нотаріуса, що ще є спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, а ОСОБА_6 18 вересня 2007 року на його ім`я було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на весь будинок АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержииська від 22 лютого 2010 року позовні вимоги до ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, видане Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 , визнано за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за кожним право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Під час розгляду справи у суді з 2008 року по час ухвалення рішення, 22 лютого 2010 року на будинок АДРЕСА_2 було накладено арешт. Відповідач ОСОБА_3 знаючи про існування ухвали про накладення арешту на будинок, самостійно, без дозволу позивачів в 2009 році звертається до Дніпродзержннської міської ради з заявою про надання земельної ділянки в приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), надавши Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, яке підтверджувало його право власності на весь спадковий будинок. Згідно рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600/32/v ОСОБА_3 була надана земельна ділянка в приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідач отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року.

В 2016 році відповідач повідомив позивачів, що він є власником земельної ділянки, після чого позивачі звернулися з запитом до Держгеокадастру та 28 квітня 2016 року отримали відповідь про приватизацію земельної ділянки відповідачем. У зв`язку з отриманням ОСОБА_3 земельної ділянки у власність, позивачі як співвласники житлового будинку не можуть отримати безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будику, господарських будівель та споруд домоволодіння, оскільки дане право незаконно реалізував відповідач, тому виникла необхідність визнати незаконним рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/v в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.12.2009 року.

В червні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/v в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 та видачі йому державного акту на право власності на землю недійсним та визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038 площею 0,0715 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року недійсним та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено незаконність рішення Дніпродзержинської міської ради. Рішенням суду апеляційної інстанції рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська змінено, відмовлено в задоволенні позовних вимог з інших підстав, а саме з підстав не залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: Дніпродзержинську міську раду та відповідний департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Позивачам роз`яснено, що відмова у задоволенні позову із зазначених підстав, не позбавляє позивачів права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокат Мельник І.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просять задовольнити позов. В наданих суду письмових заявах просять закінчити розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначили, що з позовом не згодні, просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що позивачі у 2016 році звертались до Баглійського районного суду з тотожним позивом. Рішенням від 11.01.2018 року в задоволенні позивних вимог було відмовлено. 26.07.2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області розглянув скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , апеляційна скарга була задоволена частково, рішення Баглійського районного суду від 11.01.2018 року змінено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовлено з інших підстав. Таким чином, позивачі у 2016 році звертались з тотожним позовом до суду, але в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було відмовлено.

На момент прийняття рішення виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/У, на підставі якого була передана земельна ділянка у власність ОСОБА_3 , діяв Земельний кодекс України в редакції 2001 року, який передбачав підстави та умови набуття права власності на земельні ділянки в порядку безоплатної приватизації. Тому, у відповідності до ст. 40 Земельного кодексу України, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину про що було винесено рішення, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). В свою черту позивачі по справі згідно до законодавства України, повинні були звернутись із заявою про передачу у власність земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 до відповідного органу, але цього не зробили. При відмові цього органу у позивачів виникає спір.

Крім того, позивачі в позовній заяві зазначають, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року позовні вимоги до ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, видане Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кожним право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті. Таким чином, саме із дати прийняття судового рішення у справі про право на спадщину за законом, почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких майнових претензій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Позивачі пропустили без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, оскільки ще при зверненні до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та при розгляді вказаної справи «про визнання права власності на спадковий будинок», позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відомо про те, що відповідач, а саме ОСОБА_3 приватизує земельну ділянку по АДРЕСА_3 . З огляду на вказані обставини, позивачі пропустили строк звернення до суду без поважних причин.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельник І.О. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що передача в приватну власність відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), без врахування прав інших власників будинку за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - є грубим порушенням конституційних прав останніх, а також норм земельного законодавства. Так, на сьогоднішній день позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками будинку у рівних частках, згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року, що було належним чином та у встановленому порядку зареєстровано позивачами. Проте, передача права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) лише одному із трьох співвласників будинку призводить до фактичної та юридичної не можливості позивачів користуватися та обслуговувати жилий будинок, на який вони мають відповідні частки у приватній власності. Більш того, відповідачем ОСОБА_3 було приватизовано зазначену земельну ділянку в період розгляду справи за позовною заявою позивачів про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визначення права власності, а саме без врахування ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 квітня 2008 року, якою було накладено арешт на вище зазначений будинок.

Крім того, позивач ОСОБА_1 наголошує та підтверджує, що дізнався про приватизацію вищезазначеної земельної ділянки лише з письмової відповіді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28.04.2016 № 32/6-16 (копія додана до позовної заяви) на його письмовий запит. Отже, позивачі довідались про порушення своїх прав лише після отримання зазначеного листа від 28.04.2016, до зазначеної дати про порушення їх прав щодо приватизації земельної ділянки вони обізнані не були. Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з 28.04.2016 року, при цьому з позовними вимогами позивачі звертались про порушення свого права у червні 2016 та у серпні 2018, після перегляду справи в апеляційній інстанції, тобто у межах трьох річного строку загальної позовної давності.

Представник відповідача Кам`янської міської ради Жуков В.С. в направленому до суду письмовому клопотанні просить розглянути справу без участі представника, відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підстві, що вони заявлені без достатніх правових підстав.

Від представника відповідача Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Донець В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 , та видачі йому державного акту на право власності на землю; щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині визнання державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038 площею 0,0715 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 - вирішення даного питання на розсуд суду.

В обгрунтування відзиву представник зазначив, що що на час ухвалення рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 , відповідало всім необхідним законодавчим нормам та ґрунтувалось на підставі чинних та законних на той час документах, в тому числі і на чинному та не скасованому на той час свідоцтві про право на спадщину за законом від 18.09.2007 року, видане Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. Зазначене свідоцтво було скасовано рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська по справі № 2-46/2010 лише 25.05.2010 року. Спірна земельна ділянка на час відкриття спадщини померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності не належала. Так само ця земельна ділянка не належала позивачам на час ухвалення рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V. Отже Дніпродзержинська міська рада на час ухвалення вищезазначеного рішення здійснювала свої повноваження у чіткій відповідності із законодавством та не порушила прав третіх осіб, а тому відсутні правові підстави для визнання даного рішення незаконним та скасування його в тій частині, в якій просять суд позивачі. В той же час, у зв`язку з тим, що правова підстава (свідцтво про право на спадщину від 18.09.2007 року), на основі якої було ухвалено рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V згодом була скасована рішенням Балтійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.02.2010 року по справі №2-46/2010, то позовні вимоги позивачів в частині визнання державного акта про право приватної власності на землю серії ЯЖ №849038 площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 -недійсним та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 вирішити на розсуд суду.

Представник відповідача відділу Держгеокадастру у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 2008 році позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, виданого Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 та визнання за нами права власності за кожним на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року (арк.с. 12) позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, видане Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 . Визнано за нами, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за кожним право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 . Спірний будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0715 га.

До ухвалення вказаного рішення судом відповідач у 2009 році звернувся до Дніпродзержинської міської ради з заявою про надання земельної ділянки у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), надавши Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 вересня 2007 року, яке підтверджувало його право власності на весь спадковий будинок.

На запит позивача ОСОБА_1 начальник відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області повідомив, що згідно рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/у відповідачу ОСОБА_3 була надана земельна ділянка у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0715 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Відповідач отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року.

В червні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/v в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 та видачі йому державного акту на право власності на землю недійсним та визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038 площею 0,0715 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року недійсним та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2018 року (арк.с. 15-17) в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням суду апеляційної інстанції (арк.с. 18-20) рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська змінено, відмовлено в задоволенні позовних вимог з інших підстав, а саме з підстав не залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: Дніпродзержинську міську раду та відповідний департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Позивачам роз`яснено, що відмова у задоволенні позову із зазначених підстав, не позбавляє позивачів права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб.

За змістом ст. 25 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час прийняття рішення Дніпродзержинською міською радою Дніпропетровської області) рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Статтею 126 ЗК України визначено, що таким документом є державний акт.

Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуются на нормах Конституції, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, захист прав і свобод людини і громадянина судом.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Відділу Держгеокадастру у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру, - про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування державного акту на право приватної власності на землю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 25, 118, 125, 126, 152 ЗК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Відділу Держгеокадастру у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру, - про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, скасування державного акту на право приватної власності на землю.

Визнати недійсним рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2009 року № 600-32/V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0715 га за адресою: АДРЕСА_1 , та видачі йому державного акту на право власності на землю.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 849038 площею 0,0715 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 51 від 12.12.2009 року, та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.