Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 253/4830/13-ц

провадження № 61-2367св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В.,Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року у складі судді Сидоренко І. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Кішкіної І. В., Никифоряка Л. П., Новікової Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та вимог заяви

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК» «Довіра та гарантія»), про стягнення заборгованості, процентів за користування кредитом, пені за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (справа № 253/4830/13-ц).

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою (справа № 253/12307/13-ц).

Протокольною ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 грудня 2013 року цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ФК» «Довіра та гарантія», про стягнення заборгованості, процентів за користування кредитом, пені за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою та присвоєно № 253/4830/13-ц.

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», про стягнення заборгованості, процентів за користування кредитом, пені за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу та за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.

Заява мотивована тим, що 21 вересня 2015 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 27, за умовами якого право вимоги за зобов`язаннями, які виникли, зокрема на підставі договору про надання споживчого кредиту від 09 липня 2008 року №0, укладеного з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», внаслідок чого відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, що в свою чергу є підставою для процесуального правонаступництва у даній справі.

Ураховуючи наведене, просили суд замінити позивача - АТ «УкрСиббанк», у справі № 253/4830/13 на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», залучивши його до участі у справі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року заяву АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони у справі задоволено.

Замінено позивача АТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та процесуальний статус останнього з третьої особи на позивача за первісним позовом.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора його правонаступнику.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зважаючи на положення чинного законодавства і враховуючи, що АТ «УкрСиббанк» передало свої права вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну позивача його правонаступником.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до районного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суди першої та апеляційної інстанцій належно не повідомили його про дату, час і місце судових засідань, чим порушили його право на захист.

Крім того, вважає, що заявник не надав належних та допустимих доказів переходу права вимоги, тому у суду першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, не було підстав для заміни сторони у справі.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що її доводи є безпідставними, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 27.

Згідно з пунктом 2.1 вказаного договору клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») відступає фактору (ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія»), а фактор приймає права вимог та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

У пункті 2.2 договору факторингу № 27 зазначено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору право власності на права вимоги, які відступаються за цим договором, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 1.2) за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1 цього договору. Право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора настає після виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1 цього договору. Акт приймання-передачі права вимоги, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в додатку 1.2 до цього договору, є доказом передачі прав вимоги.

Пунктом 3.1 та підпунктом 3.1.1 договору факторингу визначено, що фінансування за відступлення права вимоги надається фактором клієнту шляхом перерахування суми фінансування на рахунок, вказаний у розділі 13 цього договору, двома платежами: перший платіж сплачується фактором протягом двох банківських днів з дати підписання цього договору, у сумі, що розраховується за визначеною формулою та складає 337 758,2 грн.

З огляду на копію меморіального ордеру від 22 вересня 2016 року № /VP ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» здійснило перерахування грошових коштів на реквізити ПАТ «УкрСиббанк», зазначені у розділі 13 договору факторингу № 27, у сумі 337 758,2 грн за відступлення права вимоги, за зазначеним вище договором факторингу.

Відповідно до копії акту приймання-передачі права вимоги від 22 вересня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» передав права вимоги за кредитами ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а останній цим приймає права вимоги за кредитами. Клієнт та фактор підтверджують, що передача права вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено у пункті 4.1 договору.

Згідно з копією акту приймання-передачі документації до договорів факторингу від 21 вересня 2015 року № 26, № 27, № 28, складеного 30 листопада 2015 року, ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» підписали цей акт про наступне: на виконання пункту 6.1 вказаних договорів факторингу від 21 вересня 2015 року, укладених між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв документацію, зокрема, щодо кредитного договору № 0, укладеного клієнтом з ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частинами першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Верховним Судом встановлено, що судом першої інстанції не було належно повідомлено ОСОБА_1 про розгляд заяви АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони у справі оскільки у матеріалах справи немає даних щодо отримання (чи неотримання) надісланої йому повістки, при цьому його повідомлень в інших спосіб судом першої інстанції не здійснювалося.

Зокрема, у ході розгляду справи судом першої інстанції, у зв`язку із перебуванням на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 просив суд надсилати йому всі процесуальні повідомлення та судові рішення на його офіційну електронну адресу та Слов`янським міськрайонним судом Донецької області неодноразово здійснювалася комунікація з ним за такою електронною адресою, проте про судове засідання 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 на електронну адресу повідомлено не було.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 223, 372 ЦПК України.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги уваги не звернув, розглянув заяву АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони у справі без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце її розгляду, розгляд справи не відклав, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на вказане грубе порушення норм процесуального права суду першої інстанції уваги не звернув, залишивши його ухвалу без змін, не надав оцінку відповідним доводам апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що суди попередніх інстанцій не повідомили його про розгляд справи та обставина його неповідомлення судом першої інстанції підтверджується матеріалами справи, то оскаржувані судові рішення підлягають обов`язковому скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, суд повинен дати відповіді на доводи заявника по суті питання.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк