Справа № 274/760/21 Провадження № 2-о/0274/47/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявоюОСОБА_1
заінтересована особа:ОСОБА_2
провидачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаною заявою, у якій просить:

1) видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк шість місяців із заборонами щодо:

перебування в місці її та її малолітньої дочки ОСОБА_3 проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;

наближення на двісті метрів до її та її малолітньої дочки ОСОБА_3 місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

наближення на двісті метрів до місця її роботи магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засобі зв`язку особисто або через третіх осіб;

3) заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з листопада 2019 р. по січень 2021 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , вони є батьками дитини ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після отримання у листопаді 2020 р. повідомлення про виклик до суду у справі про розірвання шлюбу ОСОБА_2 став агресивно себе поводити, переслідувати, ображати та бити ОСОБА_1 , погрожувати їй фізичною розправою. Це відбувалось як на вулиці, так і за місцем проживання та роботи ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив та просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що наведені у ній обставини не відповідають дійсності та є неправдою. ОСОБА_1 перешкоджає йому бачитись з дитиною, яку він дуже любить.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21.11.2019 р. зареєстрували шлюб та є батьками дитини ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.11.2019 р. та свідоцтвом про народження від 25.02.2020 р. (а. с. 5, 7)

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2021 р. у справі № 274/7335/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 6), рішення законної сили не набрало.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, що ними визнається.

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.02.2020 р. (а. с. 4), показаннями свідка ОСОБА_4 та іншими матеріалами справи.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2020 р. у справі № 274/8554/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано стягнення у виді штрафу (а. с. 12).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена постанова набрала законної сили.

Зі змісту постанови випливає, що 18.12.2020 р. о 18:27 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 насильство у сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав та ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному і психологічному здоров`ю, під час конфлікту зазнала фізичної шкоди малолітня дитина ОСОБА_3 .

Отримання 18.12.2020 р ОСОБА_3 забійної рани лівої надбрівної дуги підтверджується також довідкою від 18.12.2020 р. КНП "ЦРЛ Бердичівського району" (а. с. 8).

13.01.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про те, що 20.12.20200 р. близько 8:00 ОСОБА_1 , перебуваючи поряд з підсобними приміщеннями магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що АДРЕСА_3 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Ступінь важкості тілесних ушкоджень встановлюється, що підтверджується витягом від 02.02.2021 р. з зазначеного реєстру щодо кримінального провадження № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 13).

Отримання 20.12.2020 р. ОСОБА_1 забою, підшкірного крововиливу правого плеча, забою м`яких тканин голови зліва підтверджується довідкою 20.12.2020 р. КНП "ЦРЛ Бердичівського району" (а. с. 9).

З акта від 21.12.2020 р. № 508 судово-медичного дослідження (обстеження) випливає, що на підставі направлення старшого чергового Бердичівського ВП ГУНП в Житомирської області від 21.12.2020 р. було проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_1 по факту спричинення тілесних ушкоджень, з направлення слідує, що "20.12.2020 р. близько 8:00 чоловік ОСОБА_2 в приміщенні магазину "Ватсонс" в ході конфлікту заподіяв тілесні ушкодження", зі слів потерпілої "20.12.2020 р. побив чоловік руками по голові, штовхав об стінку" (а. с. 28).

Відповідно до цього дослідження у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, спричинення такого ушкодження за обстави та в термін, вказаних в направлені та освідуємою, не виключається можливим.

Стосовно ОСОБА_2 було винесено заборонний припис від 25.01.2021 р. строком на десять діб з 16:00 25.01.2021 р. до 16:00 05.02.20221 р. у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 : заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а. с. 18).

З листа від 05.02.2012 р. Бердичівського РВП ГУНП в Житомирської області вбачається, що протягом грудня 2020 р. січня 2021 р. зареєстровано сім заяв ОСОБА_1 щодо конфліктів з ОСОБА_2 , застосування останнім щодо неї фізичного і психологічного насильства та завданням їй тілесних ушкоджень, існує два кримінальних провадження, складено два протоколи від 21.12.2020 р. за часитною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та від 25.01.2021 р. за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлено до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (а. с. 16 17).

Свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що колишній чоловік її дочки ОСОБА_2 постійно переслідує її дочку. Дома побив двері, для дитини викликали швидку. У внучки була істерика, він у хаті дочку таскав за волоси. Це було 18.12.2020 р. І зараз ОСОБА_2 переслідує її дочку, вона не може вийти на роботу, він її б`є. На вулиці її б`є. ОСОБА_2 постійно стоїть перед під`їздом, це триває вже третій місяць. Коли була заборона поліції, то не стояв. ОСОБА_2 надсилає її дочці погрозливі смс-повідмолення, кричить, що він заб`є дочку. ОСОБА_2 на дає всій сім`ї спокою.

При цьому ОСОБА_2 не подано будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені вище.

За таких обставин наведене свідчить про те, що з грудня 2020 р. ОСОБА_2 вчиняє щодо своєї дружини ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства у розумінні частини першої Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а відтак ОСОБА_2 у розумінні цієї норми є кривдником, ОСОБА_2 особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), а ОСОБА_3 дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

З вказаного випливає, що обмежувальний припис може бути видано стосовно кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

З урахуванням викладеного вище Суд вважає, що стосовно ОСОБА_2 може бути видано обмежувальний припис.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Надаючи оцінку встановленим раніше обставинам, Суд приходить до висновку, що існують ризики продовження ОСОБА_2 вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , а відтак є підстави для видачі обмежувального припису.

Обираючи заході тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 або покладення на нього обов`язків, Суд виходить з такого.

Частиною другою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно не проживають, а відтак стосовно ОСОБА_2 не може бути застосована заборона перебування у місці проживання ОСОБА_2 та її малолітньої дочки, як ОСОБА_2 просить у заяві, оскільки це не передбачено наведеною вище нормою частини другої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", якою передбачена така заборона лише у разі спільного проживання (перебування) кривдника з постраждалою особою.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство щодо ОСОБА_1 як за місцем її проживання, так і за місцем її роботи, а також щодо ОСОБА_3 за місцем її проживання, Суд вважає за необхідне заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше двохсот метрів до місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_4 , та до місця роботи ОСОБА_1 магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (те, що ОСОБА_1 працює у цьому магазині підтверджується довідкою від 08.02.2021 р. роздрібного магазину № НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" (а. с. 31)).

При цьому така заборона унеможливлює перебування ОСОБА_2 за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зважаючи, що ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство щодо ОСОБА_1 як шляхом безпосереднього спілкування, так і з застосуванням засобів зв`язку, Суд вважає за необхідне заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засобі зв`язку особисто і через третіх осіб, а також переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

ОСОБА_1 не перебуває за власним бажанням у місці, невідомому ОСОБА_2 , а відтак стосовно останнього не може бути застосована заборона розшукувати її, так як це не передбачено наведеною вище нормою частини другої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", якою передбачена така заборона лише у разі перебування за власним бажанням постраждалої особи у місці, невідомому кривднику.

Щодо строку застосування зазначених вище обмежень, Суд, зважаючи на тривалість домашнього насильства, яке вчиняв ОСОБА_2 , та характер цього насильства, а також характер застосованих обмежень, вважає, що цей строк має становити п`ять місяців.

Підсумовуючи викладене, Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 перешкоджає йому бачитись з дитиною, оскільки, по-перше, вони підтверджені будь-якими доказами, по-друге, не мають значення для справи, так як не можуть бути підставою та виправданням вчинення ним домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

У разі чинення ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкування з дитиною ОСОБА_2 має вирішувати цей спір у передбаченому законом порядку шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду.

Керуючись статтями 258, 259, 263 265, 293, 350-5, 350-6 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах відсутні) про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах відсутній) задовольнити частково.

2. Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким встановити строком на п`ять місяців такі заходи тимчасового обмеження його прав чи покладення на нього обов`язків:

заборонити наближатися на відстань менше двохсот метрів до місця проживання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_4 ;

заборонити наближатися на відстань менше двохсот метрів до місця роюботи ОСОБА_1 магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засобі зв`язку особисто і через третіх осіб, а також переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

3. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя В.В. Корбут