Провадження № 2/522/2518/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7000 тисяч гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20.09.2020 року і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбних відносин, які виникли у 2012 році та закінчились у кінці 2017 року (у встановленому законом порядку зареєстровані не були), у позивачки та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . На даний час дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитина має спадкове захворювання очей та потребує постійного догляду та витрат, часто хворіє.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання на 08 грудня 2020 року.

У судове засіданні 13 жовтня 2020 року з`явився позивач. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився, про причини неможливості прибуття не повідомив. Судом було відкладено розгляд справи на 24 лютого 2021 року.

У судове засіданні 24 лютого 2021 року з`явились позивач та представник відповідача.

У судове засідання 25 травня 2021 року відповідач не з`явився, просить розглядати справу без його участі. 25 травня 2021 року року позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без особистої участі позивача.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у відносинах, які виникли у 2012 році та закінчились у кінці 2017 року, які у встановленому законом порядку зареєстровані не були. У позивачки та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

На даний час дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитина має спадкове захворювання очей та потребує постійного догляду.

Позивачка знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, як матері дитина якої потребує домашнього догляду до досягнення нею 6 річного віку.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що знаходиться у важкому фінансовому становищі, бо у зв`язку із запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-2 з 12 березня 2020 року по всій території України запроваджено карантинні заходи. 25 березня 2020 року було встановлено режим надзвичайної ситуації, що в свою чергу встановлювало обмеження в доступі до закладів громадського харчування та як наслідок, призвело до втрати відповідачем єдиного місця роботи, яке було єдиним джерелом доходу та досі не працевлаштований.

Однак відповідач цю інформацію ніяким чином не підтвердив, не долучив до матеріалів справи а ні копію трудової книжки, а ні довідку про перебування чи неперебування на обліку в службі зайнятості у статусі безробітного.

У відповіді на відзив позивачка зазначає, що відповідач намагається ввести суд в оману та насправді він продовжує працювати у сфері ресторанного бізнесу без офіційного працевлаштування.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що намагається надавати фінансову та побутову допомогу дитині за рахунок цивільної дружини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 грн., з липня - 2013 грн., з грудня - 2100 грн.; віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

За таких обставин, з урахуванням здоров`я дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі 3000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 7, 84, 141, 180, 182, 184, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 184, 191, 430, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 29.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду виготовлено 31 травня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена