Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 758/9796/15

провадження № 61-9295ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відкрито провадження у справі.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва залишено без руху, вказано про необхідність усунення виявлених апеляційним судом недоліків апеляційної скарги та надання доказів на підтвердження підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року залишено без руху.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року, зареєстрованими 12 липня 2016 року та 19 липня 2016 року відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 травня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 травня 2018 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 травня 2018 року повернуто заявнику.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року повернуто разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року визнано підстави, наведені ОСОБА_1 у заяві від 16 серпня 2019 року для поновлення строку на касаційне оскарження, неповажними та відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11 350,00 грн.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року про залишення без розгляду апеляційної скарги на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року, та накладення штрафу в порядку процесуального примусу,в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції своїм судовим рішенням унеможливив реалізацію відповідачем наданих йому процесуальних прав на оскарження ухвали суду першої інстанції, якою відкрито провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Правовою конструкцією частини четвертої статті 394 ЦПК України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до частини першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Суд зобов?язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені законом.

Виходячи зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року,ОСОБА_1 вже неодноразово подавав апеляційні скарги на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року, його було неодноразово попереджено судом про недопустимість зловживання процесуальними правами.

Враховуючи ці обставини, Київський апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України та необхідність застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 11 350,00 грн відповідно до статей 143, 144, 148 ЦПК України.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року свідчить, що правильне застосування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга ОСОБА_1 - необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення Європейського Суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункт 45).

Керуючись статтями 17, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець