ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/236/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки "Громада" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року, у складі судді Кузьміної О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Громада" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Кредитної спілки "Громада", в якому просила стягнути з відповідачана свою користь:

--- заборгованість за договором №1062 від 13.05.2019 року про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення станом на 25.08.2020 року у сумі 148877,68грн, що складається з: 15000,00грн заборгованості за вкладом, 2631,12грн заборгованості по процентах, 356,56грн 3% річних, 390,00грн інфляційні втрати, 130500,00грн пеня;

--- заборгованість за договором №1063 від 13.05.2019 року про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення станом на 25.08.2020 року у сумі 34936,81грн, що складається з: 7936,66грн заборгованості за вкладом, 2170,10грн заборгованості по процентах, 67,66грн 3% річних, 24762,39грн пеня.

Позов обґрунтований наступним.

13.05.2019 року між нею та КС "Громада" був укладений договір №1062 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення строком до 13.02.2020р.; договір №1063 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення строком до 13.05.2020 року.

Відповідно до п.1.1. обох договорів вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах та в порядку, встановлених договором.

На виконання умов вказаних договорів нею було здійснено внесення до каси відповідача: за договором №1062 13.05.2019 року 30000,00грн, а за договором №1063 13.05.2019 року 1936,55грн та 15.05.2019 року 6000,00грн.

Відповідно до п.2.2.1. Договору №1062 процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 27,5%, вона є фіксованою.

Відповідно до п.2.2.1. Договору №1063 процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 26,5%, вона є фіксованою.

Згідно п.2.2.3. обох договорів встановлений розмір процентної ставки не може бути зменшений спілкою в односторонньому порядку.

За умовами вказаних договорів вкладник має право: вимагати від спілки виконання своїх зобов`язань згідно з предметом та умовами Договору (п.3.3.1.); по закінченні строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору (п.3.3.3.); спілка зобов`язана повернути внесок та нараховані проценти у строки та розмірі, передбачені договором (п.3.2.5.); спілка зобов`язана видати вкладнику внесок або його частину на письмову вимогу з урахуванням умов договору. У разі отримання спілкою письмової вимоги вкладника пр. повернення внеску або його частини спілка зобов`язана виконати вимогу вкладника про повернення внеску або його частини відповідно до умов договору, в порядку та термін, вказаний в п.6.3.1. договору (п.3.2.6.); спілка зобов`язана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору упродовж 30 календарних днів з дня отримання повідомлення від вкладника про розірвання договору (вимоги про повернення внеску) (п.п.4 п.6.3.1.).

14.02.2020 року строк дії договору №1062 закінчився й вона звернулась до відповідача за поверненням вкладу, їй повідомлено, що повернення відбудеться найближчим часом, чого зроблено не було не зважаючи на її неодноразові звернення. 30.04.2020 р. на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень та повернення строкового внеску по договору №1062. Після цього 20.05.2020 року відповідачем було повернуто частину внеску, а саме 15000,00грн.

В день закінчення дії договору №1063 вона звернулась до відповідача за поверненням вкладу, в чому їй було відмовлено і повідомлено, що коли виплата буде їй буде за телефоновано. 15.05.2020 року нею було подано письмову вимогу про повернення всіх належних їй грошових коштів за договором № 1063. Аналогічна вимога була направлена і 16.06.2020 року. Однак жодної відповіді вона не отримала і кошти повернуто не було.

Тобто, станом на день подання позову відповідач утримує без достатньої підстави її власні кошти за Договором №1062 у сумі 15000,00грн та за Договором №1063 у сумі 7936,66грн, які підлягають поверненню.

Також, відповідно до умов договорів, ст.ст.526, 1058, 1061 ЦК України з відповідача на її користь мають бути стягнені передбачені умовами договорів проценти, розмір яких складає: за Договором №1062 2631,12грн та за Договором №1063 2170,10грн.

Також, відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача на її користь мають бути стягнені інфляційні втрати та 3% річних за вказаними договорами, а саме: за Договором №1062 3% річних в розмірі 356,56грн, інфляційні втрати в розмірі 390,00грн; за Договором №1063 3% річних в розмірі 67,66грн.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.611, ст.549, ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" з відповідача на її користь має бути стягнута пеня: за Договором №1062 у розмірі 130500,00грн; за Договором №1063 у розмірі 24762,39грн.

У зв`язку із наведеним просить задовольнити позов.

Відповідачем на вказану позовну заяву подано відзив, в якому позовні вимоги вважає передчасними, такими що не враховують існуючу складну скрутну ситуацію і вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст.617 ЦК України в частині звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили у зв`язку із запровадженням карантину.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року позов було задоволено, з відповідача на користь позивачки було стягнуто суму неповернутого вкладу станом на 25.08.2020 року за договором №1062 від 13.05.2019 року у розмірі 148877,68грн, що складається з: 15000,00грн заборгованості за вкладом, 2631,12грн заборгованості по процентах, 356,56грн 3% річних, 390,00грн інфляційні втрати, 130500,00грн пеня, суму неповернутого вкладу станом на 25.08.2020 року за договором №1063 від 13.05.2019 року у розмірі 34936,81грн, що складається з: 7936,66грн заборгованості за вкладом, 2170,10 заборгованості по процентах, 67,66грн 3% річних, 24762,39грн пеня, а також було стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1838,14грн.

На вказане рішення відповідачем подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення частково й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні стягнень з відповідача на користь позивачки: за договором від 13.05.2019 року №1062 3% річних в розмірі 356,56грн, інфляційних втрат в розмірі 390,00грн та пені в розмірі 130500,00грн; за договором від 13.05.2019 року №1063 3% річних у розмірі 67,66грн та пені у розмірі 24762,39грн. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначив, що судом в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України постановлено рішення, при цьому не було перевірено, чи подано відповідачем заяви чи клопотання, які перешкоджають розгляду справи. Так, розгляд справи було призначено на 10.11.2020 року о 10-40 год. Відповідачем на електронну пошту суду було надіслано 09.11.2020 року о 18-59 год клопотання про відкладення судового засідання й надання часу на ознайомлення з матеріалами справи. Однак справу відкладено не було, її було розглянуто за відсутності відповідача, про що представнику відповідача, який мав намір дізнатися про дату відкладення судового засідання, при спілкуванні з секретарем судових засідань ОСОБА_2 було повідомлено 10.11.2020р о 13-29 год. З огляду на вказане, суд не дав відповідачу можливості надати докази та розрахунки.

Також вказав, що позивачем неправильно нараховано 3% річних на суму вкладу.

Також зазначив, що поза увагою суду залишився принцип пропорційності, оскільки позивач подав вклади у розмірі 15000,00грн та 7936,99грн, а просить стягнути 183814,59грн.

Також вказав, що суд не взяв до уваги розділ 4.2. Договору про звільнення сторони від відповідальності за часткове чи повне невиконання своїх зобов`язань за договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю Сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти на час дії таких обставин. Так, коронавірусна хвороба (COVID-19) є надзвичайною обставиною, оскільки носить винятковий загальнонаціональний характер і знаходиться поза межами впливу сторін договору. Вона також є і непереборною обставиною, оскільки має неминучий характер, зумовлений зовнішніми факторами. Запровадження карантину є загальновідомою обставиною всесвітнього масштабу, яку сторони договорів не могли передбачити і яка вплинула на роботу Спілки. Законом України №3219 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" юридичний факт запровадження карантину віднесено до форс-мажорних обставин.

Також зазначив, що відповідно до п.2 ч.3 ст.85 Закону України "Про банки і банківську діяльність" протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня) … за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Також вказав, що суд не врахував положення ст.ст.1 і 23 Закону України "Про кредитні спілки" й те, що позивач не може вимагати від спілки більше, ніж він вклав та отримав відсотки на вклад, а спілка не може більше сплатити.

Крім того, зазначив, що суд не вказав, яким чином він перевірив наданий позивачкою розрахунок.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки: за договором від 13.05.2019 року №1062 3% річних в розмірі 356,56грн, інфляційних втрат в розмірі 390,00грн та пені в розмірі 130500,00грн; за договором від 13.05.2019 року №1063 3% річних у розмірі 67,66грн та пені у розмірі 24762,39грн і не оскаржується в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки: за договором від 13.05.2019 року №1062 заборгованості за вкладом в розмірі 15000,00грн та заборгованості по процентах в розмірі 2631,12грн; за договором від 13.05.2019 року №1063 заборгованості за вкладом в розмірі 7936,66грн та заборгованості по процентах в розмірі 2170,10грн.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Виписки з ЄДРЮОФОП Кредитна спілка "Громада" є юридичною особою, за Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи вона зареєстрована як фінансова установа відповідно до Розпорядження Держфінпослуг (а.с.51-52; 53).

Позивачка є членом Кредитна спілка "Громада", членська книжна №10029, дата вступу 10.07.2017 року. Книжка містить дані про внесення членських внесків, у тому числі й ті, що є предметом цього позову (а.с.41-48).

13.05.2019 року між позивачкою та відповідачем КС "Громада" був укладений договір №1062 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення строком до 13.02.2020 року та договір №1063 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення строком до 13.05.2020 року (а.с.10-11; 27-28).

Квитанцією від 13.05.2019 року підтверджено внесення позивачкою відповідачу зазначених 30000,00грн (а.с.12).

15.05.2019р. між позивачкою та відповідачем КС "Громада" була укладена додаткова угода № 1 до договору № 1063. За вказаною додатковою угодою вона поповнила (довнесла) грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 6000,00грн (а.с.29).

Квитанціями від 13.05.2019 року та від 15.05.2019 року підтверджено внесення позивачкою відповідачу зазначених 1936,66грн та 6000,00грн (а.с.30).

Відповідно до п.1.1. обох договорів вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п.2.2.1. Договору №1062 процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 27,5%, вона є фіксованою.

Відповідно до п.2.2.1. Договору №1063 процентна ставка за внеском встановлена у розмірі 26,5%, вона є фіксованою.

Згідно п.2.2.3. обох договорів встановлений розмір процентної ставки не може бути зменшений спілкою в односторонньому порядку.

За умовами вказаних договорів вкладник має право: вимагати від спілки виконання своїх зобов`язань згідно з предметом та умовами Договору (п.3.3.1.); по закінченні строку дії договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору (п.3.3.3.); спілка зобов`язана повернути внесок та нараховані проценти у строки та розмірі, передбачені договором (п.3.2.5.); спілка зобов`язана видати вкладнику внесок або його частину на письмову вимогу з урахуванням умов договору. У разі отримання спілкою письмової вимоги вкладника пр. повернення внеску або його частини спілка зобов`язана виконати вимогу вкладника про повернення внеску або його частини відповідно до умов договору, в порядку та термін, вказаний в п.6.3.1. договору (п.3.2.6.); спілка зобов`язана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору упродовж 30 календарних днів з дня отримання повідомлення від вкладника про розірвання договору (вимоги про повернення внеску) (п.п.4 п.6.3.1.).

Відповідно до п.4.1. обох договорів, які є предметом цього позову, сторони несуть відповідальність за порушення (невиконання або неналежне виконання) умов договору згідно чинного законодавства України.

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання умов договору у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти на час дії таких обставин (п.4.2.).

14.02.2020 року строк дії договору №1062 закінчився й позивачка звернулась до відповідача за поверненням вкладу. З тих пір 20.05.2020 року відповідачем було повернуто частину внеску, а саме 15000,00грн (а.с.13-19).

В день закінчення дії договору №1063 позивачка звернулась до відповідача за поверненням вкладу, однак до сих пір її вказана вимога не виконана (а.с.31-35).

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, розгляд справи за відсутності відповідача, апеляційний суд вважає поважною причину неподання скаржником у встановлений строк докази, у зв`язку з чим ухвалив прийняти їх на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи були долучені Особова картка по гривневому депозиту за договором №1062 від 13.05.2019 року та Особова картка по гривневому депозиту за договором №1063 від 13.05.2019 року.

Зазначені особові картки містять дані про внесення вкладів (депозитів), зазначених нею у позові, та про нарахування процентів.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі та стягуючи, крім заборгованості за вкладом та процентами за обома договорами, також і 3% річних, інфляційні втрати та пеню, суд першої інстанції виходив з положень ч.2 ст.625 ЦК України та ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Як вже вказувалось, в частині задоволення позовних вимог про стягнення за обома договорами заборгованості за вкладом та заборгованості по процентах рішення суду не оскаржується.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст.10 Закону України "Про кредитні спілки" членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення.

Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч.1 ст.11 Закону України "Про кредитні спілки").

Відповідно до ст.23 вказаного Закону:

--- внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності (ч.1);

--- кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.

Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч.2).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконанням сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визнано у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 753/4351/17 (за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Альянс Україна") Верховний Суд зробив висновок щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах з приводу відповідальності банку, як виконавця фінансових послуг, за неналежне надання вказаних послуг вкладнику за договором банківського вкладу (депозиту), який є споживачем фінансових послуг. За вказаним висновком вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс-15, який в силу підпункту 7 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України є обов`язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені за обома договорами.

При цьому суд обґрунтовано послався на наданий позивачкою розрахунок заборгованості за вказаними складовими.

Так, складовими заборгованості за договором №1062 від 13.05.2019 року є 3% річних у розмірі 356,56грн, інфляційні втрати у розмірі 390,00грн, пеня в розмірі 130500,00грн.

При цьому 3% річних обраховано за формулою: 3% річних = Сума боргу х процентна ставка/366 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Кількість днів прострочення за сумою 30000грн складає 96 днів (з 14.02 по 19.05.2020р). Розмір 3% річних становить 236,07грн (30000грн х 3%/366 х 96).

Кількість днів прострочення за сумою 15000грн складає 98 днів (з 20.05 по 25.08.2020р). Розмір 3% річних становить 120,49грн (15000грн х 3%/366 х 98).

Загальний розмір 3% становить 356,56грн (236,07 + 120,49).

Інфляційні втрати обраховано за формулою: Ів = Сума боргу х Індекс інфляції/100% Сума боргу.

При цьому взято місяці прострочення лютий квітень 2020р, індекси інфляції (99,7, 100,8, 100,8), сукупний індекс інфляції 101,3 та сума боргу 30000грн.

Ів = 30000грн х 1,013 30000грн = 390,00грн.

Пеня обрахована за формулою: Пеня = Сума боргу х 3% х кількість днів прострочення.

При цьому взято до уваги день закінчення дії договору 13.02.2020 року, кількість днів нарахування та повернення 20.05.2020р 15000грн, тобто 96 днів прострочення з 14.02.2020р по 19.05.2020р та 98 днів прострочення з 20.05.2020р по 25.08.2020р.

А тому: 30000грн х 3% х 96 = 86400,00грн; 15000грн х 3% х 98 = 44100грн.

Разом 130500,00грн (86400грн + 44100грн).

Крім того, складовими заборгованості за договором №1063 від 13.05.2019 року є 3% річних у розмірі 67,66грн, пеня в розмірі 24762,39грн.

При цьому 3% річних обраховано за формулою: 3% річних = Сума боргу х процентна ставка/366 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Кількість днів прострочення за сумою 7936,66грн складає 104 дні (з 14.05 по 25.08.2020р). Розмір 3% річних становить 67,66грн (7936,66грн х 3%/366 х 104).

Пеня обрахована за формулою: Пеня = Сума боргу х 3% х кількість днів прострочення.

При цьому взято до уваги день закінчення дії договору 13.05.2020 року, кількість днів нарахування 104 (з 14.05.2020р по 25.08.2020р).

А тому: 7936,66грн х 3/100 х 104 = 24762,37грн.

Апеляційний суд погоджується з таким розрахунком, оскільки він є правильним. Крім того, відповідачем на його спростування не наданого свого розрахунку.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на п.2 ч.3 ст.85 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки така норма у зазначеному законі відсутня.

Також, підлягають відхиленню й посилання скаржника на Закон України №3219 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який нібито містить положення про те, що юридичний факт запровадження карантину віднесено до форс-мажорних обставин. При цьому апеляційний суд враховує те, що наявний Закон України від 17.03.2020 року № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який не містить зазначеного положення.

Також, слід залишити поза увагою й посилання скаржника на положення п.4.2. Договорів про звільнення сторони від відповідальності за часткове чи повне невиконання своїх зобов`язань за договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю Сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти на час дії таких обставин. При цьому апеляційний суд враховує те, що дія договорів №1062 від 13.05.2019р та №1063 від 13.05.2019р закінчилася відповідно 13.02.2020р та 13.05.2020р, тобто дія першого договору закінчилася ще до початку встановленого у країні карантину (12.03.2020 року), а дія другого договору закінчилася хоча і під час дії карантину, але на його початковому етапі. Слід зауважити, що наявний Закон України від 16.06.2020 року № 691-IX "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19", який набрав чинності з 04.07.2020 року. Ним внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, а саме вказаний розділ доповнено пунктом 15 такого змісту: "15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". Тобто, мова йде про надання кредиту (позики) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Натомість за вказаними обома договорами про залучення строкового внеску позивачка не є кредитодавцем (позикодавцем), а натомість предметом договору є внесення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки. Отже, вказаний закон на правовідносини, що є предметом цієї справи, не поширюються. Тим більше, відповідачем не надано належних доказів того з наведенням відповідних розрахунків, що введення карантину якимось чином ускладнило чи завадило йому виконати умови договору №1063 від 13.05.2019р, дія якого закінчилася 13.05.2020р.

Також, підлягає залишенню поза увагою твердження про неправильне нарахування 3% річних на суму вкладу, оскільки воно є хибним. З іншого боку свого розрахунку 3% річних на суму вкладу відповідачем не надано. Посилання ж на неперевірку судом наданого позивачкою розрахунку підлягають відхиленню з огляду на те, що суд дав належну оцінку відповідним розрахункам позивачки, які долучені нею до позовної заяви.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом положення ст.ст.1 і 23 Закону України "Про кредитні спілки", а також принципу пропорційності, оскільки, з одного боку, умови договорів (до п.4.1. обох договорів) передбачають відповідальність сторін за порушення умов договору згідно чинного законодавства України, також про відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день простроченнязроблено правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 753/4351/17 (за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Альянс Україна"), а, з іншого боку, відсутні підстави для застосування принципу пропорційності.

Крім того, слід залишити поза увагою й посилання скаржника на процесуальні порушення, оскільки вони не містять в собі підстав для скасування рішення. Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 03.09.2020 року було відкрито провадження у цій справі, справу було вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 12.10.2020 року о 10-00 годині. Відповідач був повідомлений про час розгляду справи шляхом отримання 09.10.2020 року судової повістки. Згідно довідки суду першого разу судове засідання було відкладено через неявку сторін (а.с.59), справу було призначено на 10.11.2020 року о 10-40 год. Відповідач надав 19.10.2020 року письмовий відзив на позовну заяву (а.с.63-64). Потім відповідачем на електронну пошту суду було надіслано 09.11.2020 року о 18-59 год, тобто після закінчення робочого часу, клопотання про відкладення судового засідання й надання часу на ознайомлення з матеріалами справи. Вказане клопотання передано головуючому судді 10.11.2020 року об 11-00 годині, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення. Отже, жодного умисного порушення судом процесуальних прав відповідача не знайшло свого підтвердження. Більш того, відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції, виклавши свою позицію й надавши матеріали, які він вважав за необхідне долучити, а саме Особову картку по гривневому депозиту за договором №1062 від 13.05.2019 року та Особову картку по гривневому депозиту за договором №1063 від 13.05.2019 року. Вказані документи були прийняті апеляційним судом і їм дана відповідна оцінка.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Громада"залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Громада" про стягнення з Кредитної спілки "Громада"на користь ОСОБА_1 : за договором від 13.05.2019 року №1062 3% річних в розмірі 356,56грн, інфляційних втрат в розмірі 390,00грн та пені в розмірі 130500,00грн; за договором від 13.05.2019 року №1063 3% річних у розмірі 67,66грн та пені у розмірі 24762,39грн залишити без змін.

Це ж рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Громада" про стягнення з Кредитної спілки "Громада"на користь ОСОБА_1 : за договором від 13.05.2019 року №1062 заборгованості за вкладом в розмірі 15000,00грн та заборгованості по процентах в розмірі 2631,12грн; за договором від 13.05.2019 року №1063 заборгованості за вкладом в розмірі 7936,66грн та заборгованості по процентах в розмірі 2170,10грн в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 09 лютого 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська