Справа № 159/3530/20
Провадження № 2/159/195/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заперечення відповідача.

Відповідач вимоги визнав частково, вважає що розмір аліментів по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно є завищеним. Зазначив, що він має мінливий і нерегулярний дохід, який складає від 4000 грн. до 5000 грн. на місяць. Просив стягувати з нього аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 13.10.2020 та продовжуючи до досягнення ними повноліття. При цьому відповідач вказує, що до 12.10.2020 діти проживали разом з ним та позивачем в с. Дубове Ковельського району, а тому саме з 13.10.2020 у позивача виникло право на стягнення аліментів.

Мотивувальна частина рішення.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач визнав, що з 13.10.2020 діти проживають з позивачем в с. Дубове Ковельського району, а він проживає окремо від них.

Щодо періоду з часу подання заяви 20.07.2020 до 12.10.2020 відповідач стверджує, що він жив в с. Дубове Ковельського району разом з дітьми і позивачем, тому не зобов`язаний у цей період сплачувати аліменти.

Однак, по-перше, позивач таке проживання відповідача у вказаний період заперечила, а відповідач його не довів жодним належним доказом.

По-друге, аліменти належать дітям, а не позивачу, і для того щоб не мати обов`язку їх сплачувати в разі проживання з дітьми відповідач зобов`язаний був довести, що він не просто жив з дітьми, а утримував їх. Належних доказів такого утримання відповідач не надав.

Тому, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти з часу звернення позивача до суду, а не з 13.10.2020 року.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідач стверджує, що він має нерегулярний, мінливий дохід, який в середньому складає 4000-5000 грн. на місяць.

Однак, ця обставина, сама по собі, не може слугувати підставою для того щоб визначити відповідачу мінімально гарантований розмір аліментів, як він того хоче.

Суд має при визначенні розміру аліментів враховувати не лише фактично доведений розмір доходу відповідача, але і його потенційні можливості мати більший доход, ніж фактично доведений.

Зокрема, та обставина, що відповідач є батьком дітей, покладає на нього більші обов`язки щодо здобуття доходу, ніж на особу, яка дітей не має. Тут має діяти загальновідомий принцип: «народив дітей годуй їх», не перекладаючи ні на кого цей обов`язок. Позивачу лише 39 років, інвалідності і захворювань він не має, енергії і завзяття у нього достатньо, раз, як він стверджує, відразу після прибуття в с. Дубове до дітей і дружини він взявся за ремонт будинку за власні кошти. Тому, щоб після сплати аліментів у нього було за що купити цукерки дітям і діти не думали, що все їм купує мама, на що він покликається, потрібно просто більше заробляти і можливості для цього у відповідача є, заробітки, зокрема, в тому числі і за кордоном, ніхто не забороняє і не обмежує.

До того ж, та обставина, що відповідач обирає самий вартісний спосіб відвідування дітей наймає машину, який можуть собі дозволити лише забезпечені люди і очевидно не ті, які мають «нерегулярний, мінливий дохід, який в середньому складає 4000-5000 грн. на місяць», вказує на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж мінімально гарантований.

Відповідач не довів, що позивач і самі діти мають достатні для утримання доходи.

Відповідач, відповідно до усталеної судової практики, яка склалася щодо молодих працездатних платників аліментів, які не мають утриманців, незадовільного стану здоров`я та інших проблем, які істотно впливають на розмір їх доходу, має можливість сплачувати аліменти по 1600 гривень на дитину щомісячно і ця сума є розумною і справедливою.

В свою чергу, позивач не довела, що майновий стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти з істотним відхиленням у бік збільшення від мінімально гарантованого розміру аліментів, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме, по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Докази щодо майнового стану відповідача позивач не надала.

Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 20.07.2020, тому саме з цієї дати слід стягувати аліменти.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З відповідача також слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, на підставі ч.9 ст.7, ч.1 ст.141, ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі по 1600 (одна тисяча шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати у справі в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк