ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/260/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/37/20 Категорія: 310000000 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Новіков О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2020 (повний текст складено 10.12.2020, суддя в суді першої інстанції Прилуцький В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь половину витрат, понесених на лікування дитини, на суму 46589,60 грн. та понесені судові витрати, мотивуючи про те, що сторони мають двох дітей (двійнят) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають з позивачем після розірвання шлюбу. Син ОСОБА_5 хворіє на має вроджену ваду - гіпоспадію (відсутність уретри). Для повноцінного розвитку та одужання йому в серпні 2013 року зроблено ряд операцій в Київській міській дитячій лікарні №1, а в серпні 2016 року - проведено складне оперативне втручання по пластиці уретри, але результат операції виявився незадовільним з виникненням ускладнень.

Оскільки в Україні інших спеціалістів по лікуванню таких патологій немає, позивач була змушена звертатись в медичні заклади за межами України, щоб усунути негативні наслідки від проведених сину операцій в серпні 2016 року та його подальшого лікування, яке відбувалось в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени», що в м. Санкт-Петербург , РФ. В період з 17.12.2017 по 30.12.2017 та з 22.10.2018 по 03.11.2018 проводилось поетапне лікування (оперативні втручання).

У зв`язку з цим позивач понесла значні додаткові витрати на лікування дитини, а відповідач відмовився в добровільному порядку компенсувати їй половину їх вартості. Позивач 27.03.2018 та 29.12.2018 зверталась до Смілянського міськрайонного суду з позовами про стягнення додаткових витрат на дитину (справи №703/746/18 та №703/4850/18).

Позивач у зв`язку з лікуванням сина додатково понесла матеріальні витрати на загальну суму 93179,20 грн., половину з якої просила стягнути з відповідача в цій справі.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2020 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд виходив з того, що обидва батьки мають нести в рівних частках додаткові витрати на необхідне лікування дитини.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 30.12.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд не надав оцінку запереченням відповідача, викладеним у відзиві на позов, а саме про те, що лікування за кордоном є винятковим заходом, для осіб, яких не можливо вилікувати в Україні. Доказів того, що лікування сина ОСОБА_5 в Україні є неможливим позивач суду не надала. Кошти, про стягнення яких позивач просить в цій справі, є непосильними для відповідача, з огляду на стан його здоров`я (має ІІІ групу інвалідності) та незадовільне матеріальне становище. Суд помилково відніс вартість проїзних документі на матір дитини та витрати на її проживання до додаткових витрат на лікування сина. Позивач зазначила невірний курс російського рубля до гривні на час здійснення витрат. Попередніми рішеннями судів вже стягувалися з відповідача витрати на лікування дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 46589,60 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 07.10.2014 шлюб між сторонами розірвано. З часу розлучення діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Син сторін ОСОБА_5 хворіє, в тому числі, вродженими вадами, у зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду, консультацій лікарів та відвідування медичних закладів, що, в свою чергу, потребує значних матеріальних витрат.

Вказане підтверджується наданими позивачем медичними довідками, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, виписками з історії хвороби, що підтверджують те, що ОСОБА_3 хворіє на вроджену ваду - гіпоспадію (відсутність уретри), в зв`язку з чим з 17.12.2017 по 30.12.2017 та з 22.10.2018 по 03.11.2018 проводилось поетапне лікування (оперативні втручання).

Відповідно до виписного епікризу №30890 від 03.11.2018 ОСОБА_5 потребував другого етапу операційного втручання через 6-8 місяців після останньої операції, яка була йому проведена в жовтні - листопаді 2018 року в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени », що в м. Санкт - Петербург РФ.

Після консультації з лікуючим лікарем, яка відбулась 18.12.2018 , ним було призначене сину лікування у вигляді накладання на післяопераційне місце пластира MePiform (пов`язка моделююча з м`яким силіконовим покриттям) (протягом 3-х місяців), на придбання якого позивачка витратила 2 000 руб., що еквівалентно до курсу гривні 0.42 становить 840 грн. (а.с.23-а).

З метою подальшого лікування позивач була змушена в період з 25.03.2019 по 29.03.2019 разом з сином поїхати на консультацію до профільного лікаря , який підтвердив необхідність та дату проведення послідуючої операції сину в травні 2019 року та його лікування. У зв`язку з цією поїздкою позивач понесла витрати на придбання квитків з дому та до м. Санкт Петербург і назад в сумі 4459,07 грн., а також витрати на проживання з сином в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Айленд» з 26.03.2019 по 28.03.2019 в сумі 3000 рублів, що з врахуванням курсу російського рубля до гривні відповідно даних НБУ становить 1260 ,00 грн. (а.с.30-32, 36-45).

За призначенням лікаря позивач в РФ купувала для лікування сина ОСОБА_7 , на що витратила 2 750 руб., що еквівалентно 1155,00 грн., про що свідчать ксерокопії касових чеків (а.с.33а-34).

Для проведення операції дитині, призначеної лікарем на травень 2019 року, 06.05.2019 були проведені відповідні обстеження крові та сечі в діагностичному центрі «Лабсервіс» м. Сміла, на які позивач понесла витрати в сумі 1130 грн. 00 коп., про що свідчать ксерокопії квитанцій та чеку (а.с.25-26).

Син ОСОБА_5 з 14.05.2019 по 27.05.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени», м. Санкт Петербург, РФ, де йому 15.05.2019 була проведена операція : 2- етап уретропластики.

У зв`язку з тим, що син сторін є малолітньою особою, а тому самостійно не міг доїхати до місця лікування і назад, позивач змушена була їхати разом з ним та нести значні матеріальні витрати на замовлення та придбання квитків на потяг, найму житла, придбання ліків та за проведення самої операції.

Так, на замовлення та придбання проїзних квитків витрачено в еквіваленті витратила 10 553,38 грн. (а.с.46,84,85). За час їхнього проживання у готелі м. Санкт Петербург, в період з 12.05.2019 по 14.05.2019 та з 27.05.2019 по 30.05.2019 позивач понесла витрати в сумі, еквівалентній 7 912,80 грн. (а.с.47-48, 78).

На придбання ліків для сина в період його перебування на лікуванні в Санкт-Петербурзі позивач витратила кошти, еквівалентні 1 278,06 грн. (а.с.76-77).

За час перебування сина на стаціонарному лікуванні в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени», м. Санкт Петербург, РФ, позивач, відповідно до договорів про надання платних медичних послуг: № 5403 від 17.05.2019 ; № 5343 від 16.05.2019 ; № 5404 від 17.05..2019 ; № 5533 від 21. 05. 2019 ; № 5677 від 24. 05. 2019 ; № 5208 від 14.05.2019 провела оплату в сумі, еквівалентній 55 242,10 грн. (а.с.52, 56, 60, 64, 68, 72).

Таким чином, витрати позивачки, пов`язані з поїздкою та проведенням 15.05.2019 сину операції, здачі аналізів, поїздка до медичного закладу в РФ і назад, придбання необхідних ліків, проживання з сином в готелі та перебування в лікарні, становлять 76 116,34 грн.

Після проведення сину операції 15.05.2019 , позивач підтримувала постійний зв`язок з лікарем, який вже неодноразово оперував його, і по його рекомендації оглянути сина та визначення подальшого його лікування, у неї виникла необхідність у поїздці до нього на консультацію.

Турбуючись про стан здоров`я сина та наслідки проведеної йому останньої операції, позивач в період з 01.12.2019 по 05.12.2019 їздила з сином на консультацію до цього ж лікаря в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени», м. Санкт Петербург, РФ, і через це понесла додаткові витрати на придбання проїзних квитків (а.с.95-98) та проживання в готелі (а.с.89-93), які еквіваленті 9 348,79 грн.

Таким чином, загальний розмір витрат позивача, пов`язаних з лікуванням сина після попередньої операції, поїздкою на консультації до лікаря в м. Санкт Петербург, РФ, в період з 25.03.2019 по 29.03.2019 та з 01.12.2019 по 05.12.2019, проведення йому операції в травні 2019 року, становить 93 179,20 грн.

Половину цієї суми позивач просить стягнути з відповідача батька дитини.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таку правову регламентацію.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її лікуванням. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна актуальна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17.

Встановивши вказані обставини, які підтверджено належними та допустимими доказами, а саме те, що спільна дитина сторін у справі потребує додаткових витрат на лікування, що об`єктивно обумовлено станом її здоров`я та підтверджується наданими медичними документами, які відповідачем не спростовані, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення відповідних позовних вимог у справі.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що лікування його сина за кордоном є необґрунтованим, оскільки з наданих позивачем медичних документів вбачається, що внаслідок лікування ОСОБА_8 в Київській міській дитячій клінічній лікарні позитивного результату досягнуто не було, натомість в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени», м. Санкт-Петербург, РФ, дитині були проведені оперативні втручання, які принесли необхідний результат, а лікарською комісією було рекомендовано продовжити ОСОБА_5 лікування в такому порядку саме у даному лікувальному закладі.

Апеляційний суд оцінює критично посилання скаржника у справі на те, що кошти, про стягнення яких позивач просить в цій справі, є непосильними для відповідача, з огляду на стан його здоров`я (має ІІІ групу інвалідності) та незадовільне матеріальне становище, адже всупереч вимог ч.1 ст.81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, скаржник не надав суду доказів того, що він має такий стан здоров`я чи матеріальне становище, що не дозволяє йому нести додаткові витрати на дитину.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що згідно висновків ЄСПЛ, викладених, зокрема, у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява №2091/13), в справах, що стосуються дітей, основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Враховуючи вищенаведене, навіть у разі наявності певних складнощів в одного з батьків з можливістю нести витрати на свою дитину, що обумовлені певними особливими обставинами (у цій справі необхідність лікування сина сторін), в першу чергу мають враховуватися інтереси саме дитини. За обставин цієї справи безсумнівно інтересам сина сторін відповідає його належне лікування для усунення наявних у нього патологій, що превалює над інтересом відповідача по збереженню коштів для власних потреб.

Доводи скаржника у справі про те, що суд помилково відніс вартість проїзних документі на матір дитини та витрати на її проживання до додаткових витрат на лікування сина є помилковими та нелогічними, адже безсумнівно малолітній син сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно не міг відвідати іншу країну для проведення лікування, чого скаржник не врахував.

Посилання скаржника на те, що позивач зазначила невірний курс російського рубля до гривні на час здійснення витрат свого підтвердження не знайшли, адже всі розрахунки витрат позивача ґрунтуються на відповідних даних НБУ щодо курсу російського рубля до гривні, які в роздрукованому виді наявні в матеріалах справи, крім того, вказані докази позивачкою належним чином завірені, натомість відповідач надав суду ніким не завірені роздруківки.

Вказівка скаржника на те, що попередніми рішеннями судів вже стягувалися з відповідача витрати на лікування дитини, стосується інших етапів лікування сина сторін. Спір з приводу відшкодування витрат на лікування ОСОБА_8 з 25.03.2019 по 29.03.2019 та з 01.12.2019 по 05.12.2019 судами не вирішувався.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2020 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.02.2021.

Суддя-доповідач

Судді