Ухвала

05 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 461/3686/19

провадження № 61-5725св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «А-Бренд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченком Романом Миколайовичем, на рішення Галицького районного суду міста Львова у складі судді Городецької Л. М. від 04 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Крайник Н. П. від 12 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД» (далі - ТОВ «А-БРЕНД») про стягнення компенсації за порушення авторських прав у розмірі 200,00 грн, витрати на виготовлення висновку комп`ютерно-технічної експертизи програмного забезпечення у розмірі 4 500,00 грн та витрати сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 протягом 2014 - 2018 року співпрацював із компанією ХІАОМІ Inc., є засновником офіційного українського фан-клубу «Хіаоmi» в Україні, зокрема розповсюджує продукцію на території України і сприяє її розвитку на національному ринку. Крім того, брав участь у перекладі на українську мову комп`ютерної програми « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка встановлюється на мобільні пристрої. Після завершення роботи по перекладу ОСОБА_1 12 вересня 2017 року, подав до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заявку № 75413 про реєстрацію авторського права на твір та зареєстрував за собою це право - комп`ютерну програму « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На підставі чого отримав рішення про реєстрацію авторського права на твір та свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 від 13 листопада 2017 року. На сьогоднішній день, мобільні пристрої/смартфони повністю адаптовані для продажу на українському ринку та містять у собі комп'ютерну програму «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстровану на ім`я позивача.

Позивачу стало відомо, що ТОВ «А-БРЕНД», протягом 2018 року, без його згоди, розповсюджує мобільні пристрої компанії ХІАОМІ, які містять об`єкт права інтелектуальної власності - комп`ютерну програму « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстровану на позивача, що є порушенням його права та законних інтересів. Вказана обставина стала відома під час придбання мобільного пристрою/смартфону компанії ХІАОМІ моделі Redmi Note 5 (ІМЕІ 1

№ НОМЕР_2 ), що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 03 січні 2019 року та рахунком фактурою № 01/07.12 від 07 грудня

2018 року.

На підставі викладено просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 04 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо наявності у позивача авторського права на твір та, як наслідок, факту порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах. Також судом не прийнято визнання відповідачем позову за відсутності для цього законних підстав.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 вересня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками міського суду, зазначив про те, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані у справі докази, дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Узагальнені доводи касаційної скарги

25 березня 2020 року засобами поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Кравченко Р. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 12 лютого 2020 року скасувати та передати справу на новий розгляд.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України) та порушення судами норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичні обставини справи, оскільки судом апеляційної інстанції не досліджено зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що, оскільки відповідач визнав позов, то суд мав ухвалити рішення про задоволення позову, без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вказує на те, безпідставне посилання судів на факт відсутності у додатках до позовної заяви копії Свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 від 13 листопада 2017 року.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу № 461/3686/19 з суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 2 102,00 грн.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення компенсації за порушення авторських прав у розмірі 200,00 грн.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 =

210 200, 00 грн).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням наведеного та враховуючи, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченком Р. М., на рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року відкрито у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, то касаційне провадження необхідно закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «А-Бренд» про стягнення компенсації за порушення авторських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченком Романом Миколайовичем, на рішення Галицького районного суду міста Львова у складі судді Городецької Л. М. від 04 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Шандри М. М., Левика Я. А., Крайник Н. П. від 12 лютого 2020 року - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун