РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/522/20

Провадження №2/568/537/21

15 червня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

представник позивача Панас В.С.

представник відповідача Поволоцька М.Ю.

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (33001, м.Рівне, вул.Княгиницького, 5а)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 23432,55 грн. 3% річних та 70726,67 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між АТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області у справі № 568/1956/13-ц від 01.09.14 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 286090,09 грн. Вказане рішення виконано 22.08.2017 р.

Позивач посилається на вимоги ст.625 ЦК України та просить стягнути з відповідача 23432,55 грн. річних нарахованих за період з 07.11.2016 р. по 06.11.2019 р. та інфляційних в сумі 70726,67 грн. за період з 07.11.2016 р. по 23.01.19 р.

11.06.21 р. від позивача надійшов уточнюючий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 . Відповідно, до яокого відповідачу нараховано за період з 30.05.2017 р. по 22.08.2017 р. 4012,07 грн. інфляційних та 1588,89 грн.3% річних.

Ухвалою від 07.04.21 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного правадження.

Ухвалою від 11.05.21 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 01.06.21 р. оголошено перерву до 15.06.21 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив стягнути 94159,22 грн. заборгованості.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив вимоги позовної заяви та просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з закінченням строків позовної давності. Зокрема, зазначив, що зобов`язання поручителя припинились 22.08.2017 р.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

08.05.2013 р. між АТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 09/2013-К-Ф.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки. Відповідно до якого поручитель несе солідатну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2); поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що АТ Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 286090,09 грн.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.09.2014 р. у справі № 568/1956/13-ц стягуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість в сумі 286090,09 грн.

Вказане рішення суду виконано - 22.08.2017 р.

Предметом позову у даній справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення за період з 07.11.2016 р. по 23.01.2019 р.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступне положення чинного законодавства України.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повном обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналізуючи норми чинного законодавства та договору поруки, суд зазначає, що суть солідарного обов`язку полягає в тому, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання, як від боржника, так від поручителя.

Пунктом 4.2.3 Кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитним коштами, комісії та штрафних санкцій.

Отже, строк дії договору змінився з дня звернення банком в суд з позовом про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк Банк, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати інших передбачених умовами договору платежів, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Банку про дострокове повернення кредиту шляхом дострокового стягнення заборгованості.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, нарахування інфляційних та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів.

Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних та інфляційних нарахувань нарахованих на несплачений борг.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

За змістом статті 253 ЦК, якою визначені загальні правила визначення початку перебігу строку, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як унормовано приписами частини 5 статті 261 ЦК за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). До вимоги про стягнення процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 цього кодексу).

Разом з тим, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

З розрахунку вбачається, що позивачем нараховано 3% річних в сумі 23432,55 грн. за період з 07.11.16 р. по 22.08.17 р. та 70726,67 грн. інфляційних за період з 07.11.19 р. по 23.01.19 р., при цьому, розмір заборгованості, що зазначений у позовних вимогах включає в себе нарахування процентів на проценти на збільшену суму боргу, що є недопустимим.

Разом з тим, суд враховує уточнюючий розрахунок заборгованості позивача в межах строку позовної давності.

Згідно конверта поштового відправлення, позивач звернуся в суд з даним позовом до суду 01.06.2020 р.

З огляду на наведене, враховуючи межі позовних вимог та строк позовної давності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних з 30.05.17 р. по 22.08.17 р. в розмірі 1588,89 грн. та інфляційних за період з 30.05.17 р. по 22.08.17 р. в сумі 4012,07 грн.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (33001, м.Рівне, вул.Княгиницького, 5а) 1588,89 грн. 3% річних та 4012,07 грн. інфляційних, 124 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 17.06.21 р.

Суддя А.О. Сільман