Справа № 645/6370/20
Провадження № 2/645/491/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю секретаря судового засідання Савченко В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Харченка І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання припиненими договорів,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Клубань М.В. звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання припиненими договорів.

З урахування поданої заяви про зміну підстав позову та викладення позовної заяви в редакції від 14.12.2020 року, позивач просить:

- визнати припиненим дію договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від «14» грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» (правонаступником Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК», новим кредитором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», у зв`язку з повним виконанням взятих на себе зобов`язань;

- припинити дію іпотечного договору від 14 грудня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» (правонаступником Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК», новим кредитором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657;

- припинити іпотеку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м., встановлену іпотечним договором від 14 грудня 2005 року, який був укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» (правонаступником Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК», новим кредитором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»), посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29352429 від 21.04.2016 р., іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 14259946 від 14.12.2005;

- скасувати заборону відчуження двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м., встановлену іпотечним договором від 14 грудня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29352429 від 21.04.2016 р., та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 14259855 від 20.12.2005.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 14.12.2005 року між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» був укладений кредитний договір № 1091-п/05 на придбання нерухомості. За даним договором позивачем були отримані грошові кошти в розмірі 30000 доларів США, зі строком повернення по 13.12.2020 року. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань перед Іпотекодержателем, що випливають з Договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14.12.2005 року по поверненню суми кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США 00 центів, було укладено іпотечний договір, посвідчений 14.12.2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., р-р № 3657. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

21 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від «14» грудня 2005 року. Відповідно до умов укладеної додаткової угоди № 2 відбулась реструктуризація кредиту та переведення залишку боргу по кредиту у розмірі 10 279,05 доларів США в гривню. Визначено порядок та сроки його погашення. На протязі всього часу дії договору позивач сумлінно виконував умови договру та сплачував всі необхідні платежі по кредиту.

02.01.2020 року позивач отримав від ПАТ «ФІДОБАНК» повідомдення про укладення 26.12.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Маніту`договір про відступлення прав вимоги № GL3N12848, шляхом продажу прав вимоги до позивача за кредитним договором № 1091-п/05 на придбання нерухомості, з урахуванням усіх змін та додатків до них.

Відповідно до Додатку до Договору № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року, заборгованість за кредитними коштами складала 141 519,81 грн., які повністю сплачені позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач вказує, що виконав умови договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від «14» грудня 2005 року у повному обсязі. Оскільки, здійснив усі платежі передбачені графіком погашення заборгованості за кредитом, який є додатком № 1 до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14 грудня 2005 року (в редакції, затвердженій Додатковою угодою № 2 від 21.04.2016 року) та сплатив на користь відповідача загальну суму у розмірі 144 437,42 грн.. Проте відповідач відмовився у прощенні Траншу 2, як це передбачено п. 4.7.8 додатку 1 до додаткової угоди № 2 від 21.04.2016 року до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14 грудня 2005 року, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання припиненими договорів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження по даній справі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання припиненими договорів призначено до судового розгляду по суті.

Відповідачем ТОВ «ФК «МАНІТУ» було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з аргументами, викладеними у позовній заяві, позов не визнає, проти його задоволення заперечує та зазначає, що позивачем не надано доказів здійснення платежів з дати укладення додаткової угоди до грудня 2019 року.

Відповідач також зазначає, що він не може підтвердити чи спростувати, що платіж здійснений 27.12.2019 року на користь первісного кредитора ПУАТ «ФІДОБАНК» був зарахований на відповідний рахунок банку. Крім того, на думку відповідача, позов не підлягає задоволенню з огляду на невиконання позивачем зобов`язання за договором, а саме наявність заборгованості зі сплати штрафу за кредитним договором внаслідок невиконання п. 8.2 кредитного договору в редакції Додатку до Додаткової угоди щодо повідомлення протягом 14 днів у письмовій формі про зміну номера телефону у розмірі 1000,00 грн., а також, позивач, має заборгованість зі сплати штрафу за договором іпотеки у розмірах, визначених на підставі п. 4.3 внаслідок порушення вимог п. 3.1.2 щодо надання Іпотекодержателю страхового документу, який підтверджує здійснення страхування предмету іпотеки, у загальному розмірі 10 342,20 грн.

Позивач, ознайомившись із відзивом відповідача, надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував щодо викладених у відзиві обставин зазначаючи, що нараховані відповідачем штрафні санкції є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, вказавши, що позовна заява є необґрунтованою, оскільки захисту підлягає лише порушене право.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Клубань М.В. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також пояснила, що позивачем був укладений кредитний договір з банком на придбання квартири та договір іпотеки у порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. В подальшому кредит було реструктуризовано, валюту кредиту з долару було переведено на гривню. Позивач мав сплатити 1 транш кредиту в розмірі 144 437,42 грн., 2 транш в розмірі 106000 грн. банк мав зобов`язання пробачити, за умови виконання позивачем умов додаткової угоди. Про зміну кредитора позивачу одразу не було відомо, дізнався тільки 02.01.2020 року, а 27.12.2019 року ним було здійснено платіж на користь «ФІДОБАНК», в подальшому інші платежі по сплаті кредиту ним були сплачені на користь відповідача. Також зазначила, що штраф за зміну мобільного номеру телефону вважає без підставним, так як позивач не змінював номер телефону з 2000 року.

Представник відповідача ТОВ «ФК «МАНІТУ» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що 26.12.2020 року було укладено договір про відступлення прав вимоги між їх товариством та «ФІДОБАНКОМ», були сповіщені боржники про зміну кредитора, позивачем були порушені умови договору, а саме несвоєчасна сплата платежів. На даний час сума заборгованості складає 16210,57 грн. основного боргу, 150,49 грн. 3% річних та 524,22 грн. інфляційні втрати, а всього 16885,28 грн., за період з 14.12.2020 року по 05.05.2021 року. За порушення Договору були нараховані штрафи за зміну номеру телефону та не надання іпотекодержателем страхового документу, що підтверджує страхування предмету іпотеки.

Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» було укладено кредитний договір № 1091-п/05 на придбання нерухомості.

Відповідно до п.1.1. укладеного кредитного договору Кредитодавець, при наявності вільних кредитних ресурсів, надає позичальникові у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 30 000, 00 USD (тридцять тисяч доларів США 00 центів) на строк з 14 грудня 2005 року по 13 грудня 2020 року, а позичальник приймає його та зобов`язується повернути кредит не пізніше встановленого цим пунктом строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені цим Договором. (а.с.13-16)

На забезпечення виконання Позичальником зобов`язань перед Іпотекодержателем, що випливають з Договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14.12.2005 року по поверненню суми кредиту у розмірі 30 000,00 доларів США, в строк не пізніше 13.12.2020 року, було укладено іпотечний договір, посвідчений 14.12.2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., р-р № 3657. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником майна є ОСОБА_2 . (а.с.36-40)

Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», є повним правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку «Факторіал Банк», про що зазначено в преамбулі додаткової угоди № 2 до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14 грудня 2005 року.

21 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від 14 грудня 2005 року (надалі - додаткова угода №2). Відповідно до умов укладеної додаткової угоди № 2 відбулась реструктуризація кредиту та переведення залишку боргу по кредиту у розмірі 10 279,05 доларів США в гривню.

Відповідно до п. 2.2 додаткової угоди № 2 передбачено, що Банк, на положеннях та умовах цієї Додаткової угоди з урахуванням Договору, надає Клієнту Новий транш Кредитної лінії в сумі 319 164 гривні 50 копійок (кредитна лінія або кредит), який надається шляхом зарахування коштів на Поточний рахунок двома окремими траншами, зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 13 грудня 2020 р. (включно), із сплатою процентів річних у розмірах, як це зазначено далі, а саме:

2.2.1. Сума Нового траншу в розмірі 154 185 гривень 75 копійок (надалі - Транш 1), за користування яким сплачуються проценти в наступних розмірах: з дати укладення цієї Додаткової угоди до «20» жовтня 2016 р. (включно) процентна ставка складає 12 % річних;

починаючи з «21» жовтня 2016 р. (включно) та до кінця дії Договору процентна ставка складає 20 % річних;

Сума Нового траншу в розмірі 164 978 гривень 75 копійок (надалі -Транш 2), за користування яким сплачуються проценти в розмірі 0,000001 % річних.»

Згідно п. 2.5.1 додаткової угоди № 2 Банк у порядку договірного списання для погашення Траншу Заборгованості (який на дату укладання вказаної Додаткової угоди складав 10 279,05 доларів США) списав з поточного рахунку кошти в сумі, еквівалентній сумі коштів у валюті Траншу заборгованості, а саме 319164,50 грн. Згідно умов вказаної Додаткової угоди, Банку було доручено здійснити купівлю іноземної валюти на МВРУ. Фактичний курс купівлі валюти склав 25,35 грн за 1 долар США. Залишок не використаних коштів від купівлі іноземної валюти на МВРУ склав 58 590,58 гривень. Згідно п. 2.5.1 додаткової угоди № 2, кошти Нового Траншу, які не використані з метою погашення Траншу заборгованості та знаходилися на Поточному рахунку клієнта, після погашення Траншу Заборгованості, були направлені в повному обсязі в порядку договірного списання на дострокове погашення Траншу 2 Нового Траншу.

НБУ було прийнято Меморандум щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті 07.05.2015 року відповідно до п. 4 якого по кредитним договорам, забезпеченням по яким виступає соціальне житло, банк зобов`язаний здійснити прощення 50% реструктуризованої заборгованості. Соціальним житлом вважається єдине житло фізичної особи, загальна площа якої не перевищує 60 кв.м. для квартир.

Враховуючи те, що належна позивачу квартира становить 46,4 кв.м. та є єдиним його житлом, інших відомостей суду надано не було, то суд погоджується із поясненнями представника позивача про те, що дане житло є соціальним.

Відповідно до довідки за вих. № 1-11-1/884-ЛК-ОГ/1 від 20.12.2017 року наданої Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» станом на 19.12.2017 року заборгованість за Траншем 2 складає 106 388 гривень 17 копійок. Заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 гривень. Як встановлено в судовому засіданні сума заборгованості зазначена в даній довідці за Траншем 1, це заборгованість, термін сплати якої не настав, погашення відбувалось за графіком.

Згідно графіку погашення заборгованості за кредитом визначено останній платіж мав бути 13.12.2020 року, а в грудні 2019 року до 31.12.2019 року (а.с.32,33)

Рішенням Правління Національного банку України від 20.05.2016 № 8 ПАТ «ФІДОБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних (архівний витяг з рішення Правління Національного банку України від 20.05.2016 № 8 наявний у матеріалах справи).

Рішення правління Національного Банку України № 142-рш від 16.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК»» було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК».

26 грудня 2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» було укладено договір № GL3N12848 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «ФІДОБАНК» 26 грудня 2019 р. відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «МАНІТУ» права вимоги до позичальника за Договором кредиту №1091-п/05 на придбання нерухомості від 14.12.2005 року та іпотечним договором б/н від 14.12.2005 р., з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. (а.с.60-64)

Згідно додатку до договору № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року, заборгованість за кредитними коштами складала 141 519,81 грн. (сто сорок одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять гривень 81 коп.), заборгованість за відсотками склала 484,31 грн. та пеня у розмірі 386,84 грн.

Відповідно до наданих позивачем квитанцій про оплату, на користь відповідача за період з 09 січня 2020 року по 11 грудня 2020 року позивачем було сплачено 141 677,42 грн.

Позивач надав квитанцію 0.0..1. від 27 грудня 2019 р., відповідно до якої ОСОБА_2 сплатив на користь ПАТ «ФІДОБАНК» платіж у розмірі 2760,00 грн.. Даний платіж не оспорювався представником відповідача в судовому засіданні.

Позивач дізнався про зміну кредитора 02.01.2020 року, що підтверджується наданим конвертом, в якому позивач отримав повідомлення та інформацією з сайту Укрпошта, про дату відправлення цього листа 28.12.2019 року. Інших доказів про те, що позивач був повідомлений про зміну кредитора раніше, відповідачем не надано. (а.с.51-53)

Так, відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Посилання відповідача на те що, позивач не звертався до ПАТ «ФІДОБАНК» із заявою про повернення цих коштів не приймається судом до уваги, оскільки чинне законодавство не містить такої вимоги для боржника. Що стосується посилання відповідача про неможливість спростувати або підтвердити зарахування вказаних грошових коштів на рахунок ПАТ «ФІДОБАНК», то відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте відповідачем не надано належних доказів, що вказані грошові кошти позивачем не сплачені або повернуті банком. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, що відповідно до п. 1.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи. Надана позивачем квитанція містить дату валютування.

Відповідно до п. 3 договору № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року, банк та новий кредитор зобов`язані повідомити Боржника про відступлення права вимоги за Основним договором протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним Основним договором. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржника про відступлення прав вимоги за основним договором на підставі цього договору, у зв`язку з чим виконання Боржником зобов`язань за Основним договором на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основним договором, до моменту повідомлення Боржника про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням Боржником зобов`язань за Основним договором. Новий кредитор також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо одержані Новим кредитором від Боржника суми за Основним договором будуть меншими від сум, які очікував отримати від Боржника Новий кредитор при укладенні цього Договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором.

Тобто, відповідач укладаючи договір № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року несе ризики настання несприятливих наслідків у вигляді неотримання очікуваної суми від боржника.

Посилання відповідача на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 638/1400/20 від 24.11.2020 року, як на підставу звільнення від доказування судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проте відомостей про набрання законної сили вказаним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова відсутні, було відкрито апеляційне провадження.

Стосовно твердження відповідача, що позивачем порушено умови договору в частині непогодження з відповідачем страхової компанії та надання договору страхування не свідчить про належне страхування предмету іпотеки за всі роки дії строку кредитування згідно з договором, суд не приймає до уваги з наступних підстав. Позивачем надано договір добровільного страхування № -21-01 від 03 лютого 2020 року. Предметом договору страхування є добровільне страхування двокімнатної квартири загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний договір діє до 02 лютого 2021 року. Тобто, позивачем виконано вимоги розділу 7 додаткової угоди № 2 від 21 квітня 2016 року та п. 3.1.2. іпотечного договору від 14.12.2005 року. Твердження відповідача, що надання договору страхування не свідчить про належне страхування предмету іпотеки за всі роки дії строку кредитування є припущенням відповідача, належними і допустимими доказами не підтверджено.

Щодо твердження відповідача про наявність заборгованість зі сплати штрафу за кредитним договором внаслідок невиконання позивачем п. 8.2 кредитного договору в редакції Додатку до Додаткової угоди щодо повідомлення протягом 14 днів у письмовій формі про зміну номера телефону у розмірі' 1000,00 грн., то окрім зазначення цієї інформації у відзиві, більш жодних доказів на підтвердження вказаного факту відповідач не надає.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на підставу для відмови у позові, ненадання позивачем квитанцій про оплату з дати укладання додаткової угоди № 2 від 21 квітня 2016 року до договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від «14» грудня 2005 року. Оскільки відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Клопотання про витребування доказів від відповідача не надходило. Відсутність таких документів у відповідача обумовлюється його взаємовідносинами із ПУАТ «ФІДОБАНК». Так, відповідно до п. 5 договору № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року, новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав від Банку усі наявні в Банку документи, що підтверджують право вимоги до Боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до додатку до договору № GL3N12848 про відступлення прав вимоги від 26 грудня 2019 року, заборгованість за кредитними коштами складала 141 519,81 грн. (сто сорок одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять гривень 81 коп.), заборгованість за відсотками склала 484,31 грн. та пеня у розмірі 386,84 грн. Сторонами не заперечувався і не спростовувався факт, що розмір заборгованості по кредитному договору станом на 26.12.2019 р. складав 141 519,81 грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій позивач виконав умови кредитного договору у повному обсязі, натомість відповідач до суду не надав доказів видачі позивачу відповідної довідки про відсутність заборгованості, чим і порушив права позивача. (а.с.72-82)

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи виконання позивачем свого зобов`язання в терміни встановлені кредитним договором, то грошова позика вважається повернутою, а зобов`язання вважаються припиненими.

Поданням у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів позивач довів факт повного та своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів.

Щодо позовних вимог про визнання припиненим договору іпотеки, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов`язання боржника зобов`язання за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третястатті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) та від 27 березня 2019 року у справі у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Отже, для вирішення питання про припинення іпотеки суд повинен встановити факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням боржником.

За такого висновку наслідком та належним способом захисту прав іпотекодавця є визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором.

Згідно п. 5.1 іпотечного договору від 14 грудня 2005 року, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань по договору кредиту.

В даній справі основним зобов`язанням є зобов`язання позивача за договором кредиту №1091-п/05 від на придбання нерухомості від 14 грудня 2005 року.

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За висновком Великої Палати Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06.07.2016 року у справі №6-118цс16, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

Як було вказано Великою палатою, при цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Відтак, належне виконання позивачем зобов`язання за договором споживчого кредиту призвело до його припинення як основного зобов`язання, так і до припинення акцесорного зобов`язання договору іпотеки.

Таким чином, припинення договору іпотеки є підставою для зняття заборони відчуження квартири, яка була накладена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про припинення зобов`язання позивача за договором кредиту на придбання нерухомості внаслідок його виконання, що призвело до припинення й додаткового зобов`язання договору іпотеки.

Щодо позовних вимог скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обстяжень та виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18), вказано, що під час розгляду справи суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18).

Отже, державний реєстратор виконує рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права та його обтяження, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно № 14259855 від 20.12.2005 року - у вигляді заборони на нерухоме майно, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, який внесено на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 29352429 від 21.04.2016 року, та іпотечного договору від 14 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657, на квартиру на адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м..

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про визнання припиненими договорів та скасування запису про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно є підставою внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» про визнання припиненими договорів - задовольнити частково.

Визнати припиненою дію договору кредиту № 1091-п/05 на придбання нерухомості від «14» грудня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» (правонаступник якого ПАТ "ФІДОБАНК", новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»), у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

Припинити дію іпотечного договору від 14 грудня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Факторіал Банк» (правонаступник ПАТ «ФІДОБАНК», новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м., про що внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, номер запису про іпотеку: 14259946 від 14.12.2005, іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» ().

Скасувати запис про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно № 14259855 від 20.12.2005 року - у вигляді заборони на нерухоме майно, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, який внесено на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 29352429 від 21.04.2016 року, та іпотечного договору від 14 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 3657, на квартиру на адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 28.2 кв.м..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» () на користь держави судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ», , адреса: 61166, м. Харків, майдан Конституції 1, 6 під`їзд, кімната 66-16.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя - І.В. Ульяніч