СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/183/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до його подачі, шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , реєстрації номер об`єкта нерухомого майна: 224, загальна площа (84.5 кв.м): і житлова площа (50.3кв.м) та належить ОСОБА_2 та накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа (55,9кв.м), житлова площа (28,7кв.м) та належить ОСОБА_1 .

В обгрунтування заяви про забезпечення позову до його подання заявник ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться справа 759/4973/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. 05.06.2021 р. ОСОБА_1 на сайті OLX.UA в розділі продажу нерухомості знайшла оголошення щодо продажу квартири (ID оголошення 666391480, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1 як майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Стверджує, що у разі невжиття заходів забезпечення, до подання позовної заяви може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду за заявленими нею позовними вимогами про поділ майна подружжя, з приводу чого вона має намір заявити спір у судовому порядку.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Як убачається із матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову до його подачі, ОСОБА_2 належить на праві власності квартира що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 належить на праві власності квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, ОСОБА_1 стверджує, що вона має намір звернутись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, а тому відчуження останнім зазначеного вище майна може утруднити чи зробити неможливим захист її законних прав за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Проте ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не надала доказів, що підтверджують перебування сторін у шлюбі, доказів звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме що між сторонами дійсно виник спір, та те, що об`єкти, на які вона просить накласти арешт є спільним майном подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17 Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 до вирішення спору по суті, а саме прийняття судом остаточного рішення у справі, задоволенню не підлягає у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається заявник як підставу для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо ( частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Текст ухвали складено 18.06.2021 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб