Справа №443/1111/20
Провадження №2/443/699/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача - адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом адвоката Яременка Ігоря Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади села Бориничі в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну ділянку на території Чорноострівської сільської ради площею 2,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153789, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №659 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Чорноострівській сільській раді за №123.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради площею 2,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153789, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №659 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Чорноострівській сільській раді за №123. У Чорноострівській сільській раді посвідчувався заповіт ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за реєстраційним №25 від 10.11.2000 року. На день смерті ОСОБА_2 в даному господарстві були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 ,1942 року народження - невістка, а також онук - ОСОБА_1 ,1971 року народження. Відповідно до заповіту, все майно і все, на що матиме право заповідач переходить до ОСОБА_1 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено та не скасовано.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 постійно проживав із бабусею на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, відтак на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Юридично спадкові права позивач не оформляв. 02.07.2020 року позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради. Відтак, для того щоб формити право власності на спадкове майно, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 27.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з мотивів навудених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив про відсутність на час розгляду даної справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення або не визнання позовних вимог. Просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 27.10.2009 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради площею 2,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153789, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №659 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Чорноострівській сільській раді за №123.

Згідно довідки Ходорівської міської ради №119 від 21.02.2020 року, ОСОБА_2 проживала і була прописана в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 в даному господарстві були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 ,1942 року народження - невістка, а також онук - ОСОБА_1 , 1971 року народження (а.с.11).

У Чорноострівській сільській раді посвідчувався заповіт ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за реєстраційним №25 від 10.11.2000 року.

Відповідно до заповіту (а.с.12), все майно і все, на що матиме право заповідач переходить до ОСОБА_1 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено та не скасовано.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживав із бабусею на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Юридично спадкові права позивач не оформляв, про що свідчить витяг із спадкового реєстру, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 (16).

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

02.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 .

Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 02.07.2020 року (а.с.17) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради, право на яку належало спадкодавцю і входило у склад спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи той факт, що Сертифікат на право на середню частку (пай) втрачено, то доказом того, що ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153789, є довідка надана ОСОБА_1 Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.06.2020 року.

Згідно зазначеної довідки, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Чорноострівській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №0153789 від 12.05.1997 року на ОСОБА_2 . Реєстраційний номер 123. Площа земельної ділянки - 2,39 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №659 від 15.10.1996 року (а.с.14).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавалися.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_2 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема, оформленню спадщини нотаріусом.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи наявність заповіту, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну ділянку на території Чорноострівської сільської ради площею 2,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0153789, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №659 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Чорноострівській сільській раді за №123.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка