Справа № 296/1893/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря - Туровської К.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Козлова А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 (надалі позивач) у березні 2017 року звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що її покійному чоловікові та батькові ОСОБА_5 на праві власності належала вказана вище квартира. Після його смерті 2/3 квартири було успадковано нею та її сином, а 1/3 мамою чоловіка як спадкоємцями першої черги. Від своєї частки квартири позивач відмовилася на користь сина, мама ж чоловіка спадщину прийняла, згодом подарувала її ОСОБА_6 , а той, в свою чергу, передарував її ОСОБА_2 . Позивач бажає разом із сином проживати в цій квартирі, проте не може дійти згоди з відповідачем, який має у власності меншу частини квартири, проте у ній не проживає, нею не цікавиться, оскільки має інше власне житло та у спірну квартиру заселив третіх осіб, які самовільно користуються усією квартирою. На пропозиції позивача сплатити компенсацію за частку квартири або продати їй цю частку не реагує, а оскільки спільне співіснування в квартирі з третіми особами та виділ 1/3 частину квартири в натурі є неможливим, просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку у спільному майні та присудити йому грошову компенсацію за належну йому частку.

На виконання вимог чинного законодавства, позивачем внесено на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира кошти у розмірі 242 193 грн., що еквівалентно вартості 1/3 частки спірної квартири.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.03.2017 відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.03.2017 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та заборонено відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 , власником і на підставі виданих ним довіреностей його представниками, а також на реєстрацію права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 - на ім`я будь-яких осіб в разі укладення угод відчуження цього майна в період виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову - з метою унеможливлення переходу права власності на спірне майно до інших осіб - до вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням у справі чинності.

18.04.2017 відповідач подав заперечення проти позову, в якому просив повністю відмовити у

задоволенні вимог позивача. Зокрема заперечив доводи позивача про те, що він не цікавиться спірною квартирою та вказав, що і позивач, і її син тривалий час відсутні в м.Житомирі, оскільки постійно проживають в Іспанії, до України приїжджають лише у відпустку провідати рідних. При цьому спірною квартирою вони не користуються і не навідуються до неї. Відповідач одноособово здійснив ремонт в квартирі з використанням сучасних будівельних матеріалів та технологій, заключив договори із комунальними службами міста і самостійно сплачує комунальні послуги за всю квартиру, а не за належну йому 1/3 частку. Також вказав, що він поселив у спірній квартирі не квартирантів, як стверджує позивач, а свою рідну доньку, ОСОБА_7 , яка зареєстрована в цій квартирі та постійно проживає. Вказана квартира необхідна для проживання його сім`ї, оскільки житло, на яке вказує позивач - квартира АДРЕСА_2 , що належить йому на праві власності, знаходиться в будинку, який місцевими органами влади включено до переліку об`єктів, що підлягає знесенню, а тому задоволення позову може завдати йому істотної шкоди.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13.06.2018 справу прийнято до свого провадження суддею Сингаївським О.П.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі

Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради - подав заяву про розгляд справи без його участі та просив під час розгляду справи врахувати та захистити інтереси дитини.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив та оцінив зібрані по справі докази та, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до положення ч. 1 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі № 210/2236/15-ц зазначив, що аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , якому на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . Після його смерті

спадкоємцем 2/3 квартири став його син, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовилася його мати, дружина померлого ОСОБА_6 . Спадкоємцем решти 1/3 квартири за законом стала мати померлого, ОСОБА_9 , яка подарувала її ОСОБА_6 , а той, в свою чергу, передарував її ОСОБА_2 .

На підставі заяв сторін у справі були проведені судова будівельно технічна експертиза (т.1, а.с. 71-92), додаткова судова будівельно - технічна експертиза (т.1, а.с. 115-130), судова будівельно технічна експертиза (т. 1, а.с.173-176) та судова оціночно - будівельна експертиза (т. 2, а.с. 1-18).

За результатами останньої судовим експертом А.Н. Юровим (Житомирське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз) підготовлено висновок № 1537/19-25 від 09.11.2020, відповідно до якого вартість 1/3 частини квартири (з заокругленням до одиниць) становить 242 193 грн.; саме цей висновок експерта приймається судом (т. 2, а.с. 1-18), оскільки ця експертиза є останньою за часом та містить найбільш актуальні відомості про ринкову вартість 1/3 частки квартири.

На виконання ч. 2 ст. 365 ЦК України кошти у розмірі 242 193 грн. були внесені позивачем на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.

Вирішуючи позов, суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника про те, що житло, в якому проживає відповідач, місцевими органами влади включено до переліку об`єктів, що підлягає знесенню, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів цього в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Також не надано доказів того, що припинення права відповідача на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам третіх осіб, а саме його доньці, яка проживає у спірній квартирі за договором піднайму, оскільки остання проживає у всій квартирі без згоди другого співвласника - ОСОБА_4 , тобто неправомірно.

Доводи відповідача та його представника про те, що відповідач сплачував комунальні платежі у повному обсязі незалежно від розміру частки, якою він володіє, а також самотужки одноособово зробив ремонт у всій спірній квартирі, суд до уваги також не бере, оскільки вказане не впливає на предмет та підстави доказування у вказаній категорії справи.

Суд наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Враховуючи те, що частка належної на праві власності ОСОБА_2 квартири є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною та припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Керуючись ст.10, 11, 12, 81, 258, 263, 265 ЦПК України, суд , -

вирішив:

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку у спільному майні, а саме: в квартирі АДРЕСА_1 .

Присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 242193 грн., що попередньо внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок Корольовського районного суду м.Житомира.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_4