Провадження № 22-ц/812/266/21
У Х В А Л А

09 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 477/225/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Саукової А.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складений 19 листопада 2020 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 07 лютого 2020 року. Також розподілено судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивач з 2015 року мешкає в іншій країні окремо від доньки і не має права просити про стягнення аліментів на її утримання.

Відповідач звертався до суду з клопотання про витребування доказів про перетин ОСОБА_3 кордону України, але суд першої інстанції відмовив в задоволенні вказаного клопотання.

Крім того, судом першої інстанції було проігноровано пояснення представника відповідача стосовно перебування позивача за межами України, тому позовна заява не могла бути підписана та подана самою ОСОБА_3 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2021 року за вказаною апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження та наступною ухвалою суду від 19 січня 2021 року справу було призначено до розгляду в апеляційному порядку на 09 лютого 2021 року без повідомлення учасників справи.

21 січня 2021 року поштою через канцелярію суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів у справі.

В своїй заяві представник відповідача просив суд витребувати від державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону України (за останні п`ять років) громадянки України ОСОБА_3

Клопотання мотивоване тим, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_3 до суду надана недостовірна інформація про те, що дитина проживає разом із матір`ю, при цьому до матеріалів справи додано копію довідки про спільну реєстрацію місця проживання матері та дитини. Натомість зазначена довідка не свідчить про проживання матері із дитиною, адже позивач більше п`яти років постійно проживає за межами України, а саме у Польші.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За приписами частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як встановлено з матеріалів справи представник ОСОБА_1 заявляв клопотання про витребування зазначених доказів в суді першої інстанції, проте ухвалою Жовтневого районного суду від 20 жовтня 2020 року в задоволенні цього клопотання відмовлено з підстав пропуску строку, встановленого частиною 3 статті 83 ЦПК України.

За вимогами статті 356 ЦПК України саме в апеляційній скарзі особа, яка подала скаргу зазначає свої клопотання до суду першої інстанції (пункт 7 частини 2 статті 356 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 359 ЦПК України якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З огляду на викладені норми права ОСОБА_1 саме в апеляційній скарзі повинен був заявити клопотання щодо витребування доказів, вказати причини неможливості надати такі докази суду, зазначивши обставини та надавши відповідні докази, що об`єктивно підтверджують неможливість надання таких доказів.

Між тим заявник ОСОБА_1 , від імені якого діяла його представник, зазначених вимог процесуального закону не дотримався, оскільки в апеляційній скарзі будь-яких клопотань відповідач не заявляв, отже позивач була позбавлена можливості висловити своєю думку з приводу заявленого клопотання, а також письмове клопотання не містить жодних підстав, які б свідчили про неможливість витребування зазначеного доказу адвокатом, який представляє інтереси відповідача, та об`єктивні причини не вирішення цього клопотання в суді першої інстанції.

Більш того матеріали справи не містять будь-яких документів, що підтверджували б існування перешкод у відповідача або його представника щодо витребування зазначених доказів.

За приписами частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вказані норми процесуального права, колегія суддів вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача порушено процесуальний порядок звернення до суду з таким клопотанням та не підтверджена неможливість їх витребування та подання до суду першої інстанції або апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 84, 381 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська