Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1200/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В.
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/1200/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора сектору державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області Польової Лариси Дмитрівни, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними угод про припинення договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень державного реєстратора про припинення оренди земельних ділянок та визнання недійсними договорів оренди землі, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними угоди про припинення договорів оренди земельних ділянок, укладені 20 січня 2020 року між ТОВ « Андріяшівка-Агро» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора сектору Державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Польової Л.Д. про реєстрацію вказаних угод; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, які укладені 30 листопада 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою ТОВ « Андріяшівка-Агро» подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ФОП ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії на земельних ділянках: площею 1,1612 га ( кадастровий номер :06:000:0271), площею 1,1477 га ( кадастровий номер :06:000:0270), площею 1,1612 га ( кадастровий номер :06:000:0272), які розташовані на території Андріяшівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, а саме: проводити сільськогосподарські роботи по обробітку земельних ділянок, збору врожаю та посіву, до вирішення спору в судовому порядку.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення,- про задоволення заяви.

Зокрема, зазначає, що спірні угоди укладені з порушенням вимог законодавства. На даний час правоохоронними органами проводиться перевірка правомірності передачі в оренду вказаних земельних ділянок ФОП ОСОБА_3 .

Також звертає увагу на ту обставину, що наслідком задоволення позовних вимог у цій справі буде не лише приведення сторін договорів оренди землі у первісний стан, а й відшкодування збитків, спричинених ТОВ « Андріяшівка-Агро». У разі здійснення ОСОБА_3 дій щодо обробітку вказаних земельних ділянок, ТОВ « Андріяшівка-Агро» не зможе захистити або поновити свої права лише в межах цього провадження, без звернень до суду з новими позовними вимогами, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 ст.150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України зходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім того, у п. 10 вказаної постанови зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відповідач фактично не позбавлений права користуватись спірним майном за винятком відчуження такого.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Частиною 10 ст.150 ЦПК України також передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач просив визнати недійсними угоди про припинення договорів оренди землі, скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію цих угод, а також визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, які були укладені між відповідачами в подальшому, після реєстрації припинення договорів оренди землі, укладених з ТОВ « Андріяшівка-Агро».

Виходячи з аналізу положень ч.10 ст.150 ЦПК України, в контексті обраних позивачем способу захисту свого права та виду забезпечення позову, забезпечення позову в обраний позивачем спосіб є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: