Справа № 468/573/21-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15.06.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу № 468/573/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, у квітні 2021 року йому було повідомлено бухгалтерією ТДВ «Баштанський сирзавод» (на якому він працює) про отримання для виконання постанови від 24 березня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. про стягнення з нього на користь «АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 22 239,42 грн. У постанові зазначено, що стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 3306 від 02 лютого 2021 року. Позивач отримував кредитну картку від АТ «АЛЬФА БАНК», але на даний час залишків заборгованості не має і строк дії картки закінчився, тому стягнута заборгованість не є безспірною. Крім того, позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не отримував повідомлень від АТ «Альфа-Банк» про наявність заборгованості, пропозицій про добровільне погашення заборгованості та повідомлень про намір банку звернутись до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Також позивач вказує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 визнана нечинною постанова КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами.

На підставі викладеного, позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 22 239,42 грн. таким, що не підлягає виконанню.

06.05.2021 року за заявою позивача вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №3306 від 24.03.2021 року.

11.05.2021 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також вказаною ухвалою витребувані в учасників додаткові докази.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову.

Відповідач не забезпечив явку до суду свого представника, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, яке отримане відповідачем 17.05.2021 року. У встановлений ухвалою про відкриття провадження п`ятнадцятиденний строк відповідач відзиву на позову до суду не подавав.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Заявлений позивачем в позові в якості третьої особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до суду не з`явився, пояснень на позов не надавав, про час слухання справи повідомлялися рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, до суду повернулось поштове відправлення з відміткою про відсутність третьої особи за вказаною адресою.

Заявлена позивачем в позові в якості третьої особи приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. до суду не з`явився, пояснень на позов не надавав, про час слухання справи повідомлялися рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Від нього на виконання ухвали про витребування доказів надійшли копії витребовуваних документів.

Оскільки ухвала суду від 11.05.2021 року в частині витребування додаткових доказів виконана не всіма учасниками, суд відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України вирішив здійснити розгляд справи за фактично наявними в ній доказами.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію довідки ТДВ «Баштанський сирзавод» від 29.04.2021 року №580; копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 24.03.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату; копію заяви про примусове виконання від 16.02.2021 року; копію анкети-заяви №630877953 від 30.03.2018 року; копію оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.03.2018 року; копію виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №3306 від 02.02.2021 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2018 року між позивачем та АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №630877953, відповідно до умов якого позивач отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжній карті в розмірі 200 000 грн, з умовою - сплати процентів у розмірі 26 % річних. Договір укладений в простій письмовій формі шляхом підписання сторонами анкети-заяви №630877953 від 30.03.2018 року та оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.03.2018 року.

02.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за заявою АТ «Альфа-Банк» був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 3306 про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 22239,42 грн за кредитним договором №630877953 від 30.03.2018 року.

На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем Баришніковим А.Д. було відкрите виконавче провадження та постановою від 24.03.2021 року звернуте стягнення на заробітну плату позивача.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачена можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001.

При цьому, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 29.11.2001 року не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за кредитними договорами, крім договорів, які були нотаріально посвідченні, що передбачає п.1 Переліку.

Натомість в даному випадку суду не надано доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а складений в простій письмовій формі договір не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, про що вказано в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року №757/24703/18-ц.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Позивач не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що він перед відповідачем заборгованості за кредитним договором не має і що строк дії картки закінчився, проте заперечує безспірність стягнутих за виконавчим написом сум боргу.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що у суму боргу, яка підлягає стягненню на підставі виконавчого напису включена заборгованість за комісією, натомість анкета-заява від 30.03.2018 року та оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.03.2018 року, шляхом підписання яких був укладений кредитний договір №630877953 від 30.03.2018 року, не містили умов про порядок, підстави та розміри нарахування комісії за даним договором. Крім того суду, незважаючи на відповідне витребування додаткових документів судом ухвалою про відкриття провадження, будь-яких доказів того, що кредитор та позичальник підписували інші документи, які становили б частину кредитного договору №630877953 від 30.03.2018 року, не надано, тому, як вказано вище, суд відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України розглядає праву за наявними в ній доказами.

Натомість відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). За ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17 оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням вказаного, відсутні підстави вважати, що сторони кредитного договору обумовили розмір, порядок та підстави нарахування комісії, що з врахуванням процитованих вище положень закону та правової позиції Верховного Суду вказує на безпідставність врахування в суму заборгованості за кредитом комісії, що, у свою чергу, спростовує безспірність стягнутої за виконавчим написом суми.

Таким чином, вчиняючи 02.02.2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що підписані сторонами анкета-заява №630877953 від 30.03.2018 року та оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.03.2018 року не містили конкретного порядку, підстав та розмірів нарахування комісії, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлювало вчинення виконавчого напису про стягнення всієї суми боргу та спростовувало безспірність заявленої банком суми заборгованості, а також на те, що внаслідок визнання нечинною постанови КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами на час вчинення виконавчого напису не передбачалась можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідченні при укладенні.

За таких обставин, достатніх підстав для вчинення виконавчого напису не було, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 02 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною виконавчий напис за реєстровим номером 3306 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 22239 (двадцять дві тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 42 копійки за кредитним договором №630877953 від 30.03.2018 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем та третіми особами апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (вул. Велика Васильківська, 100 м. Київ, ідентифікаційний код 23494714).

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_2 );

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович (вул. Садова, 1 офіс 307, м. Миколаїв).

Повне судове рішення складене 15.06.2021 року.

суддя: