Провадження №2/359/335/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку в цих об`єктах нерухомого майна;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на домоволодіння та земельну ділянку,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів.

1.1. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним первісним позовом та посилається на те, що 11 жовтня 1995 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Під час шлюбу вони набули право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером : 04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. На цій земельній ділянці сторони звели домоволодіння АДРЕСА_1 . Право власності на ці об`єкти нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_3 . Він не визнає того, що домоволодіння та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати спільною сумісною власністю домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, а також визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна.

1.2. ОСОБА_3 пред`явив зустрічний позов та посилається на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району він побудував в період часу з 1992 року до 1994 року, тобто ще до укладення шлюбу з ОСОБА_1 . Крім того, земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером :04: 002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, була приватизована ОСОБА_3 , а не придбана ним за відплатним договором. Ці обставини свідчать про те, що домоволодіння та земельна ділянка є його особистою власністю, а не спільною власністю подружжя.Тому ОСОБА_3 просить суд визнати за ним право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспіль-ського району та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером : 04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів.

2.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Вони не визнають зустрічний позов та заперечують проти його задоволення.

2.2. ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не визнають первісний позов та просять суд відмовити в його задоволенні. Водночас, вони підтримують зустрічний позов та наполягають на його задоволенні.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 11 жовтня 1995 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Це підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2019 року (а.с.12, 133 т.1).

3.2. 24 вересня 1997 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №086317 (а.с.68, 127 т.1). У такий спосіб він набув право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. В подальшому земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :04:002:1366.

3.3. 29 січня 2014 року ОСОБА_3 отримав також свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 (а.с.130 т.1), на підставі якого державний реєстратор РС Бориспільського МРУЮ Київської області прийняв рішення №10409935 про державну реєстрацію за відповідачем права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Це підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №191756595 від 5 грудня 2019 року (а.с.17-19 т.1).

3.4. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, главою 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» ЗК України.

4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права та усталена судова практика.

4.1. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

4.2. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

4.3. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

4.4. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

б. норми процесуального права.

4.5. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4.6. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

4.7. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

4.8. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. ОСОБА_3 зареєстрував право власності на домоволодіння в період часу, протягом якого він перебував в шлюбі з ОСОБА_1 .Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

5.2. Для того, щоб спростувати презумпцію спільності майна подружжя, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 подали відеозапис святкування весілля сторін, що міститься на DVD-диску (а.с.65 т.1), а також роздруківки відеозображень (а.с.73-81 т.1). Зі змісту довідки голови правління СТ «Чайка» від 14 травня 2019 року (а.с.69, 113 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 самостійно побудував домоволодіння АДРЕСА_1 в період часу з 1992 року до 1994 року. Крім того, ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, та свідок ОСОБА_7 показали, що будівництво садового будинку було закінчено до того, як відповідач уклав шлюб з ОСОБА_1 .

5.3. Однак з відеозапису святкування весілля сторін, що міститься на DVD-диску (а.с.65 т.1), а також роздруківки відеозображень (а.с.73-81 т.1) вбачається, що станом на 14 жовтня 1995 року були зведені стіни, дах, облаштовані вікна та вхідні двері, а також були проведені внутрішні оздоблювальні роботи лише в двох кімнатах на першому поверсі садового будинку. Тому вказані докази є недостатніми в розумінні ст.80 ЦПК України для доведення того, що будівництво домоволодіння було закінчено до укладення сторонами шлюбу. Достовірність довідки голови правління СТ «Чайка» від 14 травня 2019 року (а.с.69, 113 т.1), показань ОСОБА_3 , допитаного у судовому засіданні в якості свідка, та показань свідка ОСОБА_7 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , які повідомили про те, що в 1995 році ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем. Не зважаючи на те, що святкування весілля відбувалось у спірномудомоволодінні, будівництво цього об`єкту нерухомого майна залишалось не завершеним. Зокрема, на першому поверсі були облаштовані лише дві кімнати, в яких і проводилось святкування. В садовому будинку навіть не були встановлені сходинки на другий поверх. Протягом декількох років після одруження сторони продовжували спільними зусиллями будувати домоволодіння. ОСОБА_1 неодноразово готувала їжу для будівельників. Крім того, зі змісту постанови по справі про адміністративне право-порушення №_А-1612/37 від 16 грудня 2013 року (а.с.17 т.2), декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КС06 від 16 грудня 2013 року (а.с.18-20 т.2) та технічного паспорту на садовий будинок від 13 грудня 2013 року (а.с.11-16 т.2) вбачається, що будівництво домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського районубуло звершено лише у 2010 році, тобто через 15 років після одруження сторін.

5.4. На відміну від довідки голови правління СТ «Чайка» від 14 травня 2019 року (а.с.69, 113 т.1), показань відповідача, допитаного у судовому засіданні в якості свідка, та показань свідка ОСОБА_7 показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 є послідовними, перебувають у взаємному зв`язку та узгоджуються з постановою по справі про адміністративне правопорушення №_А-1612/37 від 16 грудня 2013 року (а.с.17 т.2), декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №КС06 від 16 грудня 2013 року (а.с.18-20 т.2) та технічним паспортом на садовий будинок від 13 грудня 2013 року (а.с.11-16 т.2). Тому перелічені докази суд покладає в основу рішення суду. Натомість, показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взагалі не містять відомостей, що стосуються предмета доказування. За цією ознакою вони є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

5.5. Таким чином, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не змогли надати достатніх достовірних та належних доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя. Тому домоволодіння АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

5.6. Водночас, суд враховує інформацію у відеозаписі святкування весілля сторін, що міститься на DVD-диску (а.с.65 т.1), а також в роздруківці відеозображень (а.с.73-81 т.1), з яких вбачається, що станом на 14 жовтня 1995 року були зведені стіни, дах, облаштовані вікна та вхідні двері, а також були проведені внутрішні оздоблювальні роботи в двох кімнатах на першому поверсі садового будинку. Безумовно, ці обставини мають істотне значення для правильного здійснення поділу спільного майна та є підставою для відхилення від рівності часток подружжя в домоволодінні АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Тому частку ОСОБА_3 належить збільшити до 2/3 часток, а частку ОСОБА_1 навпаки зменшити до 1/3 частки в цьому об`єкті нерухомого майна.

5.7. З копії державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ №086317 від 24 вересня 1997 року (а.с.68, 127 т.1)вбачається, що ОСОБА_3 набув право власності на спірну земельну ділянку шляхом приватизації цього об`єкта нерухомого майна. Однак зі змісту декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КС06 від 16 грудня 2013 року (а.с.18-20 т.2) вбачається, що на вказаній земельній ділянці зведено домоволодіння, в якому 1/3 частка належить ОСОБА_1 , а 2/3 частки ОСОБА_3 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в п.182 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку на підставі ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України до ОСОБА_1 переходить право власності на 1/3 частку в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованій в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. У власності ОСОБА_3 залишається право власності на 2/3 частки в цьому об`єкті нерухомого майна.

5.8. З огляду на це суд вважає, що з метою захисту прав позивача належить визнати спільною сумісною власністю сторін домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району; а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку, а за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки в цих об`єктах нерухомого майна. Підстави для визнання за позивачем права власності на більшу частку в домоволодінні та земельній ділянцівідсутні. Тому у задоволенні іншої частини первісного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

5.9. Правила ч.1 ст.57 СК України не поширюються на спірні правовідносини. В порядку поділу майна, що було спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_3 набув право власності лише на 2/3 частки в домоволодінні та 2/3 частки в земельній ділянці. Ці об`єкти нерухомого майна перебувають у спільній частковій власності сторін, а не особистій власності відповідача. Тому підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 5763 гривень, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6000 гривень. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 120 т.1). Первісний позов задоволений частково, тоді як у задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1921 гривні (5763 х 1/3). Підстави для відшкодування ОСОБА_3 судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку в цих об`єктах нерухомого майна задовольнити частково.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в садовому товаристві «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку в домоволодінні АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та 1/3 частку в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованій в садовому товаристві «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та 2/3 частки в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :04:002:1366 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованій в садовому товаристві «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

У задоволенні первісного позову в частині вимоги про визнання права власності на більшу частку в домоволодінні та земельній ділянці ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1921 гривні.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на домоволодіння та земельну ділянку відмовити.

Повний текст рішення суду складений 11 травня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець