Справа № 459/287/21
Провадження № 2/459/404/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Дем`яновської Ю. Д.,

при секретарі судового засідання Войтків Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Двері Білорусії» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди за несвоєчасну поставку неякісного товару та несвоєчасного повернення коштів за товар,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТзОВ «Двері Білорусії», яким просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 гривень та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2020 року ним було оплачено відповідачу 20108,70 грн згідно рахунку № НОМЕР_1 за придбання міжкімнатних та вхідних дверей.

Після доставки товару з`ясувалось, що вхідні двері на 10 см вужчі від замовлених, що стало причиною повернення товару. З врахування строків поставки нових дверей, які на думку позивача, знову не були б дотриманими, він вибрав інші двері з доплатою різниці ціни в сумі 2250 грн. Після доставки нового замовлення, було встановлено дефект одного замка (заклинив), внаслідок чого двері стали непридатними для встановлення та були повернуті в магазин.

02.12.2020 року позивач скерував відповідачу лист з вимогою про повернення сплачених коштів в семиденний строк відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», однак відповідач в порушення вказаних термінів здійснив перерахунок коштів лише 04.01.2021 року.

Вказує, що 17.12.2020 року ним була подана на електронну пошту скарга ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області з приводу неповернення коштів, на що 14.01.2021 року отримав відповідь, що проведення перевірки виявилось неможливим через неявку директора магазину, однак з телефонної розмови стало відомо про повернення коштів.

22.12.2020 року позивачем подана заява про вчинення кримінального правопорушення, на яку 22.01.2021 року отримано відповідь про відсутність відомостей, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, а викладені факти носять цивільно-правовий характер.

З посиланням на норми матеріального права, правові висновки Верховного суду, позиції Верховного суду України, що викладені у постановах Пленуму, просить стягнути в його користь спричинену моральну шкоду, розмір якої оцінює в 100000 (сто тисяч) гривень, обґрунтовуючи такий тим, що повернення коштів за неякісний товар здійснене з простроченням, а моральні страждання та переживання були спричинені отриманням неякісної продукції, даремно витрачених коштах, необхідності доведення вищевказаних фактів перед судом, що потребувало багато сил часу та труднощі, які були спричинені бездіяльністю відповідача, необхідністю неодноразових звернень, телефонних дзвінків, звернень зі скаргами в контролюючі органи, знецінення коштів за тривалий період їх неповернення, неможливість розпорядитись квартирою внаслідок незаконних дій, оскільки позивач мав намір продати квартиру, однак умовою купівлі такої була заміна вхідних дверей, а внаслідок трьохмісячної волокіти з заміною дверей покупці були втрачені, що спричинило ще більшої шкоди, оскільки позивач мав намір розпорядитись отриманими грошима, а фактично коштами в цей період користувався відповідач.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти задоволення позову повністю та вказав, що 25.09.2020 року в приміщенні роздрібної торгівлі (магазині) відповідача позивачем було замовлено міжкімнатні та вхідні двері за зракзами, що було оформлено рахунком на оплату № 56124 від 25.09.2020 року на загальну суму 20108,70 грн в т.ч. ПДВ та оплачено вартість замовленого товару згідно вказаного рахунку в безготівковій формі в сумі 20 108,70 грн., в т.ч., що по суті є укладенням сторонами договору купівлі-продажу. Під час замовлення товару позивач відмовився від запропонованої відповідачем послуги кваліфікованих замірів дверних отворів, щоб розміри виготовлених дверей відповідали дверним отворам. Такі заміри позивач здійснив самостійно та надав їх позивачу. Відповідач виготовив вхідні двері у відповідності до розмірів, наданих позивачем, і які відповідають замовленню позивача №56124 від 25.09.2020 р. (код 98623, вхідні двері модель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (графіт матовий) /880/ L, ціна 8 452,80 грн., в т.ч. ПДВ), але позивач відмовився їх приймати та вимагав повернення вказаного товару, оскільки вхідні двері виявилися вужчими на 10 см. від необхідного розміру для встановлення в дверний отвір. Вимога позивача про заміну товару, який не підійшов йому за розміром, відповідачем була негайно задоволена. Позивачу було запропоновано обміняти вхідні двері неналежного розміру на аналогічні із наявного товару, але іншої моделі. Позивач з цією пропозицією погодився і, згідно рахунку № НОМЕР_2 від 20.11.2020 р., замовив інші вхідні двері, а саме: код НОМЕР_3 , модель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (венге темний)/ «Стайл/РР22» (бетон пепельний) /980/L, ціна 10702,80 грн., в т.ч. ПДВ. Ціна вхідних дверей збільшилася на суму 2 250,00 грн., в т.ч. ПДВ, в зв`язку з їх комплектацією іншою, більш дорожчою замковою системою. 23.11.2020 р. позивач здійснив оплату в безготівковій формі в сумі 2 592,00 грн.. в т.ч. ПДВ, з яких 2250,00 грн., в т.ч. ПДВ - це доплата за замінені вхідні двері та 342,00 грн., в т.ч. ПДВ - оплата за добірну дошку (код 70733) за рахунком №63071 від 20.11.2020 р. Доставка вхідних дверей для заміни здійснювалася відповідачем безкоштовно. При прийомці замінених вхідних дверей моделі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (венге темний)/ «Стайл/Р22 (бетон пепельний) /980/L позивач не перевірив якість роботи замкової системи, якою були укомплектовані двері. Брак у замковій системі вхідних дверей був виявлений позивачем після їх встановлення. Вимога позивача щодо заміни вже змонтованих дверей, в зв`язку з заклиненням замку, яким були укомплектовані нові двері, відповідачем була задоволена, і вхідні двері були повернуті відповідачу у непридатному вигляді зі зламаною замковою системою. 02.12. 2020 р. позивач поштовим відправленням направив на адресу відповідача заяву з вимогою повернути йому сплачені за вхідні двері грошові кошти в розмірі 10702,80 грн. протягом семи днів. 04.01.2021 р. відповідач повернув позивачу грошові кошти в розмірі 10 702,80 грн, в т.ч.ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №68 від 04.01.2021 р. В період з 02 грудня 2020 р. до 04 січня 2021 р. позивач неодноразово телефонував в магазин відповідача, спілкувався з працівниками магазину та вимагав негайного повернення коштів. Позивачу усно в телефонній розмові пояснювали, що отримана віднього оплата за товар пішла на закупівлю сировини та матеріалів, необхідних для виготовлення його замовлення, що сплачені ним кошти обов`язково будуть повернуті, але тимчасово виникла вимушена затримка в поверненні в зв`язку з тривалістю негативних економічних наслідків, зі зниженням фінансового стану та низькою платоспроможністю відповідача внаслідок дії карантину, запровадженого на території України постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-Cov-2» від 11.03.2020 р. №211 (з наступними змінами та доповненнями).

З посиланням на ст.702 ЦК України щодо можливості сторін укладати договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця зі зразками товару (по опису, каталогу, тощо), вказує, що саме це право було реалізоване позивачем при замовленні товару. Крім того, договір купівлі-продажу по зразку є виконаним з моменту доставки товару в місце, зазначене в договорі, а якщо місце передачі товару не встановлено договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Терміни поставки замовленого позивачем товару не були зафіксовані документально. Вибраний за зразками та замовлений позивачем товар підлягав виготовленню в розумний термін, обумовлений технологічним процесом, завантаженістю виробництва, наявністю сировини, матеріалів, тощо.

Порушенням 7-денного терміну повернення коштів мало місце в зв`язку з настанням об`єктивних обставин, причини яких неодноразово пояснювалися позивачу. Відтак, відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди по тій причині, що позивач не надав суду доказів завдання йому моральних чи фізичних страждань або зміни звичайного способу життя, які настали через протиправні дії відповідача.

11.05.2021 року позивач подав суду письмові пояснення, в яких додатково описав перебіг подій з посиланням на те, що саме внаслідок помилкових дій продавця магазину відбувалась помилка в розмірах дверей, а саме це потягнуло за собою всі наступні негативні наслідки.

06.05.2021 року відповідач подав доповнення до відзиву, яким додатково вказав на необґрунтованість позову в частині посилань позивача на інфляційні втрати та упущену вигоду.

В судове засідання 07.06.2021 року сторони не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позивач підтримав позов повністю, а представник відповідача заперечив проти його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2020 року позивачем було замовлено у відповідача міжкімнатні та вхідні двері за зразами, що було оформлено рахунком на оплату по замовленню № 56124 від 25.09.2020 року на загальну суму 20108,70 грн в т.ч. ПДВ, серед яких вартість дверей вхідних (позиція № 9 рахунку) код 98623, вхідні двері модель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (графіт матовий) /880/ L, ціна 8 452,80 грн., в т.ч. ПДВ. Жодних умов щодо строку виготовлення та поставки дверей вказаний рахунок не містить, відміток щодо замірів чи інших умов поставки рахунок не містить (а.с. 4).

25.09.2020 року позивачем було оплачено вказаний рахунок, що підтверджується дублікатом квитанції 0.0..1 від 25.09.2020 року на суму 20 108,70 грн (а.с.6).

В подальшому, відповідачем виставлений позивачу рахунок на оплату замовлення № 63071 від 20.11.2020 року на суму 11044,80 грн, з яких вартість дверей код 98818, модель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (венге темний)/ «Стайл/РР22» (бетон пепельний) /980/L, становить 8919,00 грн без ПДВ (10702,80 грн з ПДВ) (а.с.5).

Оплата по вказаному рахунку відбулась 23.11.2020 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 на суму 2592,00 гривень (а.с.7).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи не містять жодних письмових доказів з приводу умов поставки товару, строку виготовлення замовлення, а також претензій позивача з приводу поставки речі неналежної якості (неналежного розміру). Відтак, суд враховує те, що і позивач і відповідач констатують той факт, що вхідні двері модель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (графіт матовий) /880/ L згідно рахунку № НОМЕР_1 від 25.09.2020 року не підійшли за розміром, а відтак мало місце замовлення інших дверей код 98818, модель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (венге темний)/ «Стайл/РР22» (бетон пепельний) /980/L. Вказана обставина визнана сторонами, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

02.12.2021 року позивач направив відповідачу заяву, зі змісту якої вбачається, що позивачем було повернуто відповідачу вхідні двері код 98818, модель «Стайл/V02» (венге темний)/ «Стайл/РР22» (бетон пепельний) /980/L, замок моттура+нічник з вічком, які він замінював вимушено, та просить повернути на його рахунок грошові кошти в сумі 10702,80 гривень(а.с.8). Заява не містить інформації про причини повернення товару, а тому суд приймає до уваги твердження і позивача і представника відповідача, що причиною повернення дверей стала несправність замка і вважає цю обставиною встановленою відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Вказана претензія отримана відповідачем 07.12.2020 року (а.с.61).

Згідно з виписки по рахунку 04.01.2021 року на карту позивача було зараховано грошові кошти в сумі 10702,80 гривень (а.с.15).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що предметом заявленого позову є відшкодування моральної шкода, завданої споживачеві простроченням повернення коштів, що слідує з тексту позовної заяви, а не недоліками поставленого товару, а відтак перевіряє докази в межах цього предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 1167, ч.1 ст.1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», доведенню підлягають:

1) наявність моральної шкоди;

2) протиправність діяння її заподіювача;

3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;

4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено судом, 02.12.2021 року позивач направив відповідачу заяву, зі змісту якої вбачається, що позивачем було повернуто відповідачу вхідні двері код 98818, модель «Стайл/V02» (венге темний)/ «Стайл/РР22» (бетон пепельний) /980/L, замок моттура+нічник з вічком, які він замінював вимушено, та просить повернути на його рахунок грошові кошти в сумі 10702,80 гривень(а.с.8). Вказана претензія отримана відповідачем 07.12.2020 року (а.с.61). Згідно з виписки по рахунку 04.01.2021 року на карту позивача було зараховано грошові кошти в сумі 10702,80 гривень (а.с.15).

Ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що це закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

За ст.5 цього закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч.1). Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. (ч.3).

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Незважаючи на відсутність письмового договору, в силу п.7ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.702 ЦК України суд приходить до висновку про наявність між сторонами усного договору, вчинення якого підтверджується розрахунковим документом.

Таким чином, направивши 02.12.2020 року відповідачеві заяву про повернення коштів, позивач фактично реалізував законодавчо визначене право на розірвання договору та повернення сплаченої суми коштів.

Повернення коштів на рахунок позивача мало місце 04.01.2021 року, тобто з простроченням семиденного строку, визначеного ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Зокрема, вказана претензія була отримана відповідачем 07.12.2020 року, тобто виплата повинна була б відбутись не пізніше 14.12.2020 року, однак була проведена 04.01.2021 року, тобто на 21 календарний день, серед яких 25-27 грудня офіційні вихідні, відповідно до розпорядження КМУ № 995-р від 23.10.2019 року, 1,7 січня 2021 року офіційні вихідні дні згідно з розпорядження КМУ № 1191-р від 30.09.2020 року.

Таким чином, протиправність дій відповідача, яка полягала у непроведенні своєчасного розрахунку з позивачем, судом встановлена.

Разом з тим, саме на позивача покладено обов`язок довести наявність моральної шкоди та чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Позивач вказує, що розмір морального відшкодування ним визначений виходячи з того, що повернення коштів за неякісний товар здійснене з простроченням, а моральні страждання та переживання були спричинені отриманням неякісної продукції, даремно витрачених коштах, необхідності доведення вищевказаних фактів перед судом, що потребувало багато сил часу та труднощі, які були спричинені бездіяльністю відповідача, необхідністю неодноразових звернень, телефонних дзвінків, звернень зі скаргами в контролюючі органи, знецінення коштів за тривалий період їх неповернення, неможливість розпорядитись квартирою внаслідок незаконних дій, оскільки позивач мав намір продати квартиру, однак умовою купівлі такої була заміна вхідних дверей, а внаслідок трьохмісячної волокіти з заміною дверей покупці були втрачені, що спричинило ще більшої шкоди, оскільки позивач мав намір розпорядитись отриманими грошима, а фактично коштами в цей період користувався відповідач.

Інші мотиви та правове обґрунтування позову зводиться до посилань на норми законодавства та правові позиції Верховного Суду, які стосуються недоліків поставленого товару та відповідальності за це, в той час як позивач вказує, що спір полягає саме у несвоєчасному поверненні коштів, та не стосується недоліків придбаного товару, а відтак суд не приймає до уваги те не досліджує обставини, що пов`язані з недоліками товару.

Жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість розміру заявленої до відшкодування суми позивачем не надано, хоча саме на позивачеві покладено тягар доказування цих обставин.

Крім цього, суд звертає увагу, що п.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає право на відшкодування майнової та моральної шкоди споживачеві, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), а не внаслідок прострочення грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і такими що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ТзОВ «Двері Білорусії» (, 01034 м.Київ вул.Ярославів Вал, 33Б)

Повний текст рішення складено 14.06.2021 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська