Провадження № 2/638/2533/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в обґрунтування якого зазначив, що 18 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_2 зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 - прийняти у власність цю квартиру і сплатити за неї 4020000 грн. За умовами попереднього договору основний договір купівлі-продажу квартири повинен був бути укладеним до 01 березня 2018 року включно. На підтвердження свого зобов`язання щодо укладання основного договору та своєї платіжної спроможності під час укладання цієї угоди ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 авансовий внесок в розмірі 25000 доларів США. Однак, у строк, обумовлений в попередньому договорі, сторони не уклали основний договір купівлі-продажу квартири.

Оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана позивачкою грошова сума ОСОБА_2 в розмірі 25000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США у гривнях за офіційним курсом долара США, визначеним станом на день ухвалення рішення.

ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки незважаючи на те, що грошова сума у розмірі 25000 доларів США, яка була передана відповідачу позивачем, по тексту попереднього договору іменується «авансом», за своєю сутністю є завдатком, тому, беручи до уваги, що ініціатором невиконання умов попереднього договору був саме позивач, зазначена сума поверненню не підлягає.

Окрім того, відповідач зазначив, що протягом періоду з 02 червня 2010 року до 20 червня 2018 року він був ріелтором. У 2016 році до нього звернулися позивач та її чоловік з проханням допомогти їм придбати квартиру у житловому комплексі «Міністерський» плануванням «5п».

Також, 05 травня 2017 року відповідач та чоловік позивачки ОСОБА_4 уклали розписку, за якою відповідач отримав грошові кошти у сумі 3000 доларів США, 25000 з яких охоплювала завдаток на квартиру, а 5000 на сплату нотаріальних послуг, податків, зборів, інших платежів, пов`язаних з купівлею-продажом квартири.

Після того, як між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір, позивач відмовився укладати основний договір, оскільки купити вказану квартиру у забудовника було дешевше.

01 березня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2 з проханням розірвати з ПрАТ «Енергополь-Україна» договір купівлі-продажу зазначеної квартири, оскільки в такому разі позивач зможе придбати квартиру, безпосередньо уклавши договір із ПрАТ «Енергополь-Україна». З огляду на те, що відносини між сторонами та ОСОБА_4 завжди будувалися на багаторічній дружбі та довірі, відповідач 06 березня 2018 року розірвав договір купівлі-продажу вказаної квартири АДРЕСА_2 з ПрАТ «Енергополь-Україна», внаслідок чого квартира повернулася у власність ПрАТ «Енергополь-Україна». Відповідач зазначає, що оскільки позивач обрала інший спосіб придбання квартири, тому він повернув грошові кошти у повному обсязі у розмірі 30000 доларів США, а чоловік позивачки повернув оригінал розписки від 05 травня 2017 року.

Також відповідач зазначає, що оскільки матеріали справи не містять доказів передачі відповідачу суми у розмірі 25000 доларів США за умовами попереднього договору у встановленому законом порядку з урахуванням вимог постанови Правління НБ України №210 від 06 червня 2013 року, позовні вимоги є безпідставними.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що за умовами попереднього договору на підтвердження свого зобов`язання щодо укладання основного договору та своєї платіжної спроможності саме під час укладання договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 авансовий внесок у розмірі 25000 доларів США. А розписка від 05 травня 2017 року між відповідачем та ОСОБА_4 на суму 30000 доларів США не стосується обставин справи, оскільки дата її укладення відрізняється від дати укладення попереднього договору, сума боргу за розпискою відрізняється від тієї, що була предметом за попереднім договором, а кредитором за розпискою є не позивач, а інша особа.

У запереченні на відзив відповідач зауважив, що в матеріалах нотаріальної справи, сформованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л. в результаті посвідчення попереднього договору від 18 травня 2017 року, відсутні докази проведення готівкових чи безготівкових розрахунків між сторонами під час укладання договору (передання авансу в розмірі 25000 доларів США).

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року (головуючий суддя Грищенко І.О.) прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2021 року на підставі рішення зборів суддів та розпорядження керівника апарату суду №02-06/889, виданого відповідно до наказу голови суду №02-03/42 від 30 березня 2021 року про тимчасове, до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, відсторонення судді Грищенко І.О. від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, справу розподілено судді Дзержинського районного суду м. Харкова Латці І.П.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року справу прийнято до провадження судді Латки І.П., розпочато розгляд справи спочатку.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року здійснено перехід до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено обставини, що 11 травня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Енергополь-України» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 64-67).

18 травня 2017 року між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрований за № 681 (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.1 попереднього договору сторони зобов`язуються у майбутньому, в обумовлений цим договором строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 6.1 попереднього договору за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюється до першого березня дві тисячі вісімнадцятого року включно.

Пунктами 2.1, 2.2, 5.1 попереднього договору передбачено, що ціна квартири становить 4020000 грн. Ціну основного договору покупець сплачує продавцю в день підписання та нотаріального посвідчення основного договору, при цьому аванс, що сплачується покупцем продавцю згідно п. 5.1 цього договору буде зарахований у вартість квартири. Під час укладення цього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності покупець передав, а продавець отримав суму авансу у розмірі 25000 доларів США 00 центів, що на день укладення цього Договору, за курсом НБУ, еквівалентно 660436,15 грн.

В матеріалах справи відсутні відомості та відповідачем не надано доказів укладення сторонами основаного договору купівлі-продажу у встановлений попереднім договором строк, тобто до 01 березня 2018 року.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 236327751 від 10 грудня 2020 року, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05 грудня 2018 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1 , остання набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 159,4 кв.м. (а.с. 11).

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що в його присутності позивачем відповідачу були передана грошові кошти в сумі 25000 доларів США за попереднім договором 18 травня 2017 року.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Як зазначалось вище умовами попереднього договору від 18 травня 2017 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визначено строк укладення основного договору «не пізніше 01 березня 2018 року».

Основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами так і не було укладено.

Судом встановлено, що в рахунок оплати вартості квартири за попереднім договором ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 25000 доларів США.

Посилання відповідача на те, що у дійсності він грошові кошти за попереднім договором не отримував, суд вважає безпідставними, оскільки, проставивши на попередньому договорі свій особистий підпис, ОСОБА_2 підтвердив, що грошову суму у розмірі 25000 доларів США, що є еквівалентом 66436,00 грн, він отримав від ОСОБА_1 у момент підписання договору (пункти 5.1 та 7.6 попереднього договору).

Доводи відповідача про те, що сплачені позивачем відповідачу кошти у розмірі 25000 доларів США, є завдатком, а не авансом, а тому не підлягають поверненню, є необґрунтованими, оскільки ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, і попередніми договорами сторін не було встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 25000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Долучену відповідачем розписку від 05 травня 2017 року як доказ повернення грошової суми у розмірі 25000 доларів США, суд відхиляє оскільки дата укладення розписки (05 травня 2017 року) відрізняється від дати укладення попереднього договору (18 травня 2017 року). Крім того, за цією розпискою кредитором є ОСОБА_4 , який не є стороною попереднього договору від 18 травня 2017 року, і сума боргу за розпискою складає 30000 доларів США, а за умовами попереднього договору від 18 травня 2017 року було передано аванс у сумі 25000 доларів США.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що дана розписка містить інформацію щодо предмета доказування, а тому є неналежним доказом у справі.

Також, суд не бере до уваги надані відповідачем копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_5 від 25 жовтня 2016 року та ОСОБА_4 від 18 травня 2017 року, копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_6 від 15 квітня 2021 року та ОСОБА_7 від 16 квітня 2021 року, копії договорів купівлі-продажу квартир, укладені між ОСОБА_8 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , та ОСОБА_1 (а.с. 138-145), оскільки вказані документи не містять інформації щодо предмета доказування в даній справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 коштів є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір в сумі 7010,15 грн за квитанцією №101220 від 10 грудня 2020 року підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , грошові кошти у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США 00 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 червня 2021 року складає 674892 (шістсот сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , судовий збір у сумі 7010 (сім тисяч десять) грн 15 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року.

Суддя І.П. Латка