ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4320/21 Справа № 212/2313/19 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 212/2313/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Товариствао з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 січня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дніпрофінансгруп», ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В., про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна недійсним.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки на нежитлову будівлю В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала позивачу, як іпотекодавцю, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору №М014/03-03/139 від 11.03.2008 року розмірі 21084,06 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 315612,97 гривень.

У відповідності до договору відступлення права вимоги від 27.12.2018 року усі права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором були відступлені ПАТ «ОКСІ БАНК». В той же день, 27.12.2018 року, між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «ОКСІ БАНК», шляхом продажу новому кредитору, відступив права вимоги ОСОБА_1 .

13.02.2019 року між ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В., згідно до якого право власності на вищевказане нерухоме майно перейшло до покупця ОСОБА_2 .

Позивач вважає вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна таким, що укладений з грубим порушенням законодавства України, а саме з порушенням Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки №М014/03-03/132/1 від 11.03.2008 року, укладеного між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль», а також рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року.

Позивач зауважує на тому, що відповідно до зазначеного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року, відповідачі були зобов`язані отримати виконавчий лист та направити його для виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та на підставі виконавчого листа провести прилюдні торги у відповідності до рішення суду щодо реалізації предмета іпотеки. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виконавчий лист не отримав, до відділу ДВС не звернувся та протиправно реалізував предмет іпотеки, а саме: житлову будівлю В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 іншому відповідачу по справі ОСОБА_2 . При цьому вартість реалізованого нерухомого майна склала у відповідності до зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна 160000 гривень.

Однак, відповідно до пункту 1.5. договору іпотеки, вартість іпотечного майна складає 102330 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ, станом на 18.03.2019 року, складає 2759840,10 гривень (1 долар США = 26,97 гривень). Позивач вважає, що вказана сума і є реальна ринкова вартість нерухомого майна, яке реалізоване всупереч Закону на підставі договору купівлі-продажу, не на прилюдних торгах, як це передбачено вимогами Закону України «Про виконавче провадження». На думку позивача, ціна реалізованого майна значно занижена та за дану вартість неможливо задовольнити кредитора по виконанню укладеного з ним кредитного договору.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 13.02.2019 року, укладений між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як продавцем, та фізичною особою ОСОБА_2 , як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. за реєстром №264, повернути сторони в первісне становище та скасувати реєстрацію оспорюваного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 13.02.2019 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 110, номер запису про право власності 30275094.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач та його представник, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» мав виконати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 року, яким задоволений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки на нежитлову будівлю В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, відповідачі були зобов`язані отримати виконавчий лист та направити його для виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та на підставі виконавчого листа провести прилюдні торги у відповідності до рішення суду щодо реалізації предмета іпотеки. Однак, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виконавчий лист не отримав, до відділу ДВС не звернувся та протиправно реалізував предмет іпотеки, а саме: житлову будівлю В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 іншому відповідачу по справі ОСОБА_2 .

Апелянти також зазначають, що вартість реалізованого нерухомого майна склала у відповідності до зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна 160000 гривень. Однак, відповідно до пункту 1.5. договору іпотеки, вартість іпотечного майна складає 102330 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ, станом на 18.03.2019 року, складає 2759840,10 гривень (1 долар США = 26,97 гривень). При цьому позивач вважає, що вказана сума і є реальна ринкова вартість нерухомого майна, яке реалізоване всупереч Закону на підставі договору купівлі-продажу, не на прилюдних торгах, як це передбачено вимогами Закону України «Про виконавче провадження» тому ціна реалізованого майна значно занижена та за дану вартість неможливо задовольнити вимоги кредитора по виконанню укладеного з ним кредитного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить рішення сулу першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку відповідача, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.11.2006 року, власником майна за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (том 1 а.с.23).

11 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № М014/03-03/139 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/132 від 06 березня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит розмірі 30000 дол. США строком по 26.02.2018 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом (том 1 а.с.17-18).

В забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № М014/03-03/132/1 від 11 березня 2008 року, предметом якого є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно нежитлова будівля, літ. В-1, загальною площею 86,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том1 а.с.19-22).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: - нежитлову будівлю, літ. В-1, загальною площею 86,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 17.11.2006 року, рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 08.11.2006 року за №704, зареєстроване КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 17.11.2006 року, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів задоволено вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» по Кредитному договору № М014/03-03/139 від 11.03.2008 року в розмірі - 21084,06 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 315612,97 гривень), що складається із: - пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків - 489,38 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 7 325,66 гривень);- заборгованості за процентами у розмірі - 2405,47 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 36008,13 гривень);- поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 18189,21 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 272279,18 гривень), в т.ч. прострочена - 2570,50 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 3156,13 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» про порушення прав споживача, відшкодування моральної шкоди та внесення змін до кредитного договору - відмовлено (том 1 а.с.7-10).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року, залишено без змін (том 1 а.с.11-13).

Згідно повідомлення від 29.12.2018 року, права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , були відступлені ПАТ «ОКСІ БАНК» (том1 а.с.39) та від ПАТ «ОКСІ БАНК» до ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (том 1 а.с.41).

29.12.2018 року ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно Договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 27.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі за №1275, укладеного між первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «ОКСІ Банк» (право вимоги належить на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 27.12.2018 року) та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», новий кредитор, відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права первісного Іпотекодержателя за Іпотечним договором №М014/03-03/132/1, посвідченим 11.03.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2287, за яким в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , передано в іпотеку ПАТ «ОКСІ БАНК» - нежитлову будівлю загальною площею 86,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 /17.11.2006/ від 08.11.2006 року за № 704 (том 1 а.с.42).

У відповідності до умов Договору про відступлення прав вимоги від 27.12.2018 року до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли всі права кредитора за всіма договорами забезпечення.

Таким чином, внаслідок відступлення прав вимоги ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є єдиним власником всіх прав Вимоги за Кредитними Документами, у тому числі, але не обмежуючись, прав на отримання всіх платежів, передбачених Кредитними договорами і всіх прав Іпотекодержателя за Договором іпотеки, всіх прав кредитора за Договором іпотеки та Кредитним договором, з 27.12.2018 року.

29.12.2018 року ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направило ОСОБА_1 іпотечне повідомлення про те, що ОСОБА_1 порушено зобов`язання перед ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором, та керуючись ст. 33, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагають у тридцяти денний строк виконати порушене зобов`язання, а саме повернути заборгованість та пеню (том 1 а.с.43).

Зазначена вимога була отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не спростовується позивачем.

За заявою представника ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», після спливу тридцяти днів після отримання позивачем відповідної вимоги від 29.12.2018 року, право власності на предмет іпотеки перейшло ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», про що свідчать наявні в матеріалах справи докази та що сторони по справі не заперечували.

11.02.2019 року було здійснено державну реєстрацію за ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою.

13.02.2019 року між ТзОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (том 1 а.с.14-15).

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна недійсним, позивач посилався на те, що оспорюваний ним договір купівлі-продажу нерухомого майна є таким, що укладений з грубим порушенням законодавства України, а саме з порушенням Закону України «Про іпотеку», договору іпотеки №М014/03-03/132/1 від 11.03.2008 року, укладеного між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль», а також рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року т на те, що ціна реалізованого майна значно занижена.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним та скасування його реєстрації в Державному реєстрі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що, згідно зі статями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, Постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з умов договору іпотеки, позивач надав свою згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання умов кредитного договору. В Іпотечному договорі також міститься відповідне застереження за статтею 36 та 38 Закону України «Про іпотеку», що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань.

Так, пунктом 6.4, 6.5 іпотечного договору передбачено, що відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може: згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором. В цьому випадку цей договір (застереження пункт 6.5.1) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки; згідно зі статтею 38 Закону України «Про іпотеку» продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, при цьому ціна продажу предмету іпотеки може бути встановлена за вибором іпотекодержателя або в розмірі заставної вартості предмета іпотеки, визначеної в пункті 1.3. цього договору або на підставі оцінки майна, що підготовлена незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Договір купівлі-продажу, укладений у відповідності до цього пункту є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Таким чином, умовами договору іпотеки від 11 березня 2008 року було передбачено право іпотекодержателя за наявності порушення виконання боржником (іпотекодавцем) умов кредитного або іпотечного договорів, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в тому числі шляхом продажу іпотекодержателем предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Отже, ОСОБА_1 , підписавши іпотечний договір на таких умовах, дав згоду на продаж переданого ним в іпотеку майна при настанні певних обставин, зокрема, порушення виконання боржником (іпотекодавцем) зобов`язань за кредитним або іпотечним договором (існування непогашеної заборгованості).

Таким чином, сторони іпотечного договору передбачили право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до правового висновку, який викладений Верховним Судом у Постанові від 17.07.2019 року у справі № 466/2820/16-ц, згідно із ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги від 27.12.2018 року до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли всі права кредитора за всіма договорами забезпечення що свідчить про те, що внаслідок відступлення прав вимоги ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є єдиним власником всіх прав Вимоги за Кредитними Документами, у тому числі, але не обмежуючись, прав на отримання всіх платежів, передбачених Кредитними договорами, і всіх прав Іпотекодержателя за Договором іпотеки, всіх прав кредитора за Договором іпотеки та Кредитним договором, з 27.12.2018 року.

29.12.2018 року ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направило ОСОБА_1 іпотечне повідомлення про те, що ОСОБА_1 порушено зобов`язання перед ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором, та керуючись ст. 33, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагають у тридцяти денний строк виконати порушене зобов`язання, а саме повернути заборгованість та пеню (том 1 а.с.43).

Зазначена вимога була отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не спростовується позивачем.

За заявою представника ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», після спливу тридцяти днів після отримання позивачем відповідної вимоги від 29.12.2018 року, право власності на предмет іпотеки 11.02.2019 року було зараєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ддержавним реєстратором Областного комінального підприємства софіївське бюро технічної інвентаризації» за ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

При цьому позивачем по справі рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, не оскаржено.

13.02.2019 року між ТзОВ «ФК Дніпрофінансгруп», як власником нежитлової будівлі В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу.

При цьому колегія суддів вважає, що доводи позивача про те, що ціна реалізованого майна значно занижена, не можуть бути підставою для визнання недійсним договру купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що на момент укладення оспорюваного договору вартість об`єкта продажу була значно занижена.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним та скасування його реєстрації в Державному реєстрі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» мав виконати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 року, тобто відповідачі були зобов`язані отримати виконавчий лист та направити його для виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та на підставі виконавчого листа провести прилюдні торги у відповідності до рішення суду щодо реалізації предмета іпотеки. Однак, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виконавчий лист не отримав, до відділу ДВС не звернувся та протиправно реалізував предмет іпотеки, а саме: житлову будівлю В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 іншому відповідачу по справі ОСОБА_2 , з огляду на те, що як вбачається із матеріалів справи, 29.12.2018 року ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як власник всіх прав вимоги за кредитним договором № М014/03-03/139 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/132 від 06 березня 2008 року та договором іпотеки № М014/03-03/132/1 від 11 березня 2008 року, направило ОСОБА_1 іпотечне повідомлення про те, що ОСОБА_1 порушено зобов`язання перед ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором, та керуючись ст. 33, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагають у тридцяти денний строк виконати порушене зобов`язання, а саме повернути заборгованість та пеню (том 1 а.с.43).

За заявою представника ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», після спливу тридцяти днів після отримання позивачем відповідної вимоги від 29.12.2018 року, право власності на предмет іпотеки 11.02.2019 року було зараєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ддержавним реєстратором Областного комінального підприємства софіївське бюро технічної інвентаризації» за ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», про що свідчать наявні в матеріалах справи докази та що сторони по справі не заперечували.

Відповідно до вимог п.4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, іпотекодавцем ОСОБА_1 не оскаржено, що свідчить про те, що ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є новим власником нежитлової будівлі В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до вимог ст.ст.317, 319 ЦК України, має право на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, ставлячи питання про визнання недійсним договіру купівлі-продажу нежитлової будівлі В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 13.02.2019 року, який укладений між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як продавцем, та фізичною особою ОСОБА_2 , як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. за реєстром № 264, позивач не порушує питання про скасування реєстрації права власності ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на спірне нерухоме майно, яке, на думку позивача, має бути реалізоване відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2016 року.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що вартість реалізованого нерухомого майна склала у відповідності до зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна 160000 гривень, однак, відповідно до пункту 1.5. договору іпотеки вартість іпотечного майна складає 102330 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ, станом на 18.03.2019 року, складає 2759840,10 гривень (1 долар США = 26,97 гривень). При цьому позивач вважає, що вказана сума і є реальна ринкова вартість нерухомого майна, яке реалізоване всупереч Закону на підставі договору купівлі-продажу, а ні на прилюдних торгах, як це передбачено вимогами Закону України «Про виконавче провадження» тому ціна реалізованого майна значно занижена та за дану вартість неможливо задовольнити кредитора по виконанню укладеного з ним кредитного договору, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що на момент уклладення оспорюваного договру вартість об`єкта продажу була занижена.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є новим власником нежитлової будівлі В-1 загальною площею 86,1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до вимог ст.ст.317, 319 ЦК України, має право на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд, в тому числі має право визначати суму реалізації такого майна.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний тектс постанови складено 17 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: