Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 753/6745/17

провадження № 61-10424св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Нежури В. А., Сержанюка А. С., та касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Нежури В. А., Слюсар Т. А., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Український Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал» (далі - ПАТ «Банк «Український капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Український капітал» (далі - ВАТ «Банк «Український капітал»), яке було перейменовано у ПАТ «Банк «Український капітал», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 280 000,00 доларів США строком

до 23 березня 2013 року зі сплатою14,5 % річних.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за указаним кредитним договором, банк у січні 2013 року направляв боржнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка ним залишена без виконання. У вересні 2013 року банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 листопада

2013 року в справі № 758/10416/13-ц позов задоволено. У рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 008 000,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 371 478,84 доларів США, пені -

410 4155,37 грн, пені за простроченими процентами - 642 590,72 грн, звернуто стягнення на чотири об`єкта нерухомості, належних відповідачу, та переданих позивачу в іпотеку. На час звернення до суду з позовом у цій справі вказане рішення суду не виконано. 31 серпня 2015 року банком відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» придбано три предмета за загальною вартістю

11 435 000,00 грн. Позивач вважав, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Банк «Український капітал» просило суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2008 року у загальному розмірі 1 097 771,71 дол. США,

з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 805 302,68 дол. США, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 09 серпня 2013 року до 10 березня 2015 року в розмірі 292 469,03 дол. США.

Справа переглядалася судами різних інстанцій неодноразово.

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій при першому розгляді справи

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2016 року, позов ПАТ «Банк «Український Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 856 748,02 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 19 жовтня 2015 року за курсом НБУ становило 18 248 732,83 грн, заборгованість зі сплати процентів - 90 911,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 19 жовтня 2015 року за курсом НБУ становило

1 936 414,74 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду України від 13 березня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 07 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції (новий розгляд)

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 097 771,71 доларів США, з яких: 805 302,68 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

292 469,03 доларів США - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з порушенням виконання зобов`язання відповідач повинен повернути позивачеві грошові кошти за кредитним договором у тій самій валюті, у якій він їх отримав, та враховуючи те, що звернення стягнення на предмет іпотеки не задовольнило вимог кредитора за основним зобов`язанням, вважав, що позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 26 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 292 469,03 доларів США скасовано та у цій частині у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції (новий розгляд)

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасовано.

У задоволенні позову ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, Верховний Суд вважав, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року на користь банку було стягнуто заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і заборгованість за кредитним договором указана у такому рішенні у повному обсязі, а тому суди дійшли помилкового висновку про можливість покладення на позичальника відповідальності зі сплати тіла кредиту. Банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положеннями частини другої статті 625 ЦК України, проте з такими вимогами не звертався.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

27 грудня 2019 року особа, що не брала участі у справі, - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК Інвест-Кредо»), - подала апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 26 січня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги мотивована тим, що у зв`язку зі скасуванням оскаржуваного рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 26 січня 2018 року постановою Верховного Суду від 05 червня

2019 року відсутній предмет оскарження.

30 січня 2020 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» повторно оскаржило рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року поновлено

ТОВ «ФК Інвест-Кредо» строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року, відкрито апеляційне провадження.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залучено ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника позивача у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК Інвест-Кредо» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2018 року закрито.

Закриваючи апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд виходив із того, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2018 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ФК Інвест-Кредо» не вирішувалося, оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції ТОВ «ФК Інвест-Кредо» не було учасником спірних правовідносин, а договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ «ФК Інвест-Кредо» набуло право вимоги за кредитним договором від 25 січня 2008 року

№ 04свкл-08, укладено 17 січня 2019 року.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана представником Журавльовим М. М. , на протокольну ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року про заміну позивача правонаступником, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду апеляційної інстанції.

У квітні 2021 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду.

Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката

Журавльова М. М., на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року про заміну позивача правонаступником та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Листом від 28 вересня 2020 року витребувано матеріали справи з Київського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 10 грудня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Каларашу А. А.

та визначено суддів, які увійшли до складу колегії.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК Інвест-Кредо» на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року про закриття апеляційного провадження.

У квітні 2021 року справу № 753/6745/17 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року про заміну позивача правонаступником

Підставами касаційного оскарження оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Замінюючи сторону позивача правонаступником, судом не наведено жодних мотивів таких дій, окремого процесуального документа не складено, що суттєво ускладнює право особи на реалізацію гарантованого Конституцією України права на касаційне оскарження, оскільки учаснику справи (в цьому випадку відповідачеві) не відомо підстави та мотиви, застосовані апеляційним судом норми матеріального та процесуального права при постановленні вказаної ухвали.

Крім того, вирішуючи зазначене питання протокольною ухвалою, не виходячи до нарадчої кімнати, суд не дослідив матеріали справи на предмет наявності чи відсутності підстав для заміни позивача правонаступником.

Апеляційний суд не звернув увагу на скасування рішення суду першої інстанції Верховним Судом, постанова якого є остаточною, відповідно до якої в задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовлено, а тому відсутні зобов`язання, в яких могло виникнути правонаступництво.

Доводи касаційної скарги ТОВ «ФК Інвест-Кредо» на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року про закриття апеляційного провадження

Скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідає підставі касаційного оскарження, визначеній абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, замінивши позивача ПАТ «Банк «Український капітал» його правонаступником - ТОВ «ФК Інвест-Кредо», апеляційний суд тим самим підтвердив наявність у ТОВ «ФК Інвест-Кредо» правового зв`язку зі стороною спору, і такий зв`язок є очевидним та безумовним. За умови заміни сторони позивача правонаступником апеляційний суд повинен був розглядати доводи апеляційної скарги по суті.

У порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що особа не може бути наділена одночасно двома взаємовиключними процесуальними статусами - позивачем (у результаті заміни правонаступником) та особою, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки якої не вирішувалося судовим рішенням, що підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у постанові 09 грудня 2020 року у справі № 756/7539/16.

Доводи інших учасників справи

У жовтні ТОВ «ФК Інвест-Кредо» подало до Верховного Суду пояснення на касаційну скаргу (відзив), у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу про заміну сторони правонаступником - без змін.

Відзив мотивовано тим, що порядок розгляду питання щодо сторони правонаступником, передбачений положеннями статті 55 ЦПК України, не містить вимоги про оформлення ухвали окремим процесуальним документом, а тому може бути прийнято у вигляді протокольної ухвали без наведення відповідного обґрунтування.

У травні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ТОВ «ФК Інвест-Кредо», у якому просить у задоволенні касаційної скарги на ухвалу про закриття апеляційного провадження відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 оскаржує факт заміни сторони позивача правонаступником, а тому до ухвалення відповідного рішення не може бути оскаржено жодного рішення, ухваленого після заміни.

Крім того, права та охоронювані законом інтереси товариства у цій справі не порушено.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У березні 2015 року ПАТ «Банк «Український капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а. с. 1-4, т. 1).

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово.

При новому розгляді справи рішенням Дарницького районного суду м. Києва

від 26 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 097 771,71 доларів США, з яких: 805 302,68 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 292 469,03 доларів США - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 110-114, т. 3).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі

292 469,03 доларів США скасовано та у цій частині у задоволенні позову відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін

(а. с. 78-85, т.4).

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту відмовлено

(а. с. 176-181, т. 4).

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про поворот виконання судового рішення (а. с. 183-185, т. 4), з урахуванням заяви про уточнення вимог

(а. с. 1-4, т. 5).

Особа, що не брала участі у справі, - ТОВ «ФК Інвест-Кредо» у грудні 2019 року вперше подало апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 26 січня 2018 року (а. с. 29-40, т. 5).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки оскаржуване судове рішення скасовано судами апеляційної та касаційної інстанцій, а тому відсутній предмет оскарження (а. с. 163, т. 5).

У січні 2020 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» повторно подало апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 січня 2018 року (а. с. 170-179, т. 5).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як особи, яка не брала участі у розгляді справи (а. с. 46-48, т. 6).

У квітні 2020 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» подало заяву про заміну ПАТ «Банк «Український капітал» правонаступником у частині позовних вимог (а. с. 81-82,

т. 6).

Відповідно до протоколу судового засідання від 02 липня 2020 року суд, порадившись на місці, ухвалив залучити ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника ПАТ «Банк «Український капітал» (а. с. 93, т. 6).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року закрито апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України (а. с. 212-215, т. 6).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі -

у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши наведені у касаційних скаргах доводи, врахувавши аргументи пояснень та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а касаційна скарга ТОВ «ФК Інвест-Кредо» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статті 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті

6 Конвенції таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист і доступ до правосуддя одночасно виступає гарантією захисту всіх інших прав і свобод, що визнаються та гарантуються згідно із загальноприйнятими принципами і нормами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відсутність можливості переглянути помилковий судовий акт суперечить універсальній у судочинстві вимозі ефективного поновлення прав шляхом відправлення правосуддя, яке б відповідало вимогам справедливості, применшує та обмежує це право.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію

у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Щодо оскарження протокольної ухвали Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року про заміну позивача правонаступником

Спір у цій справі був предметом розгляду в судах різних інстанцій неодноразово.

У січні 2020 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як особа, яка не брала участі у справі,

не погоджуючись із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року, оскаржило це рішення в апеляційному порядку.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залучено ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника ПАТ «Банк «Український капітал».

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим при наявності відповідних правових підстав (наприклад, договору факторингу) суд може залучити до участі у справі правонаступника сторони.

Таким чином, встановивши, що ТОВ «ФК Інвест-Кредо» набуло право вимоги за кредитним договором від 25 січня 2008 року № 04свкл-08 шляхом укладання з

ПАТ «Банк «Український капітал» договору факторингу від 17 січня 2019 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заміну сторони правонаступником.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення апеляційним судом норм процесуального права в частині постановлення оскаржуваної ухвали, не виходячи до нарадчої кімнати, та без ухвалення окремого процесуального документа, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є, серед іншого, ухвали.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга статті 258 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої, п'ятої та восьмої статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.

Постановлення судом ухвали про заміну сторони правонаступником, не виходячи до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, не змінює вимоги статті 258 ЦПК України, та не може вважатися порушенням норм процесуального права.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 756/12128/15-ц.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_1 на те, що суд не дослідив матеріали справи на предмет наявності чи відсутності підстав для заміни позивача правонаступником, спрямовані на переоцінку доказів у справі, що у силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене та з урахуванням неможливості скасування судового рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали не впливають, колегія суддів вважає відсутніми підстави для скасування протокольної ухвали Київського апеляційного суду від 02 липня

2020 року про заміну позивача правонаступником.

Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року про закриття апеляційного провадження

У справі, що переглядається, встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як особи, яка не брала участі у розгляді справи (а. с. 46-48, т. 6).

Відповідно до протоколу судового засідання від 02 липня 2020 року суд, порадившись на місці, ухвалив залучити ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника ПАТ «Банк «Український капітал».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року закрито апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження

№ 61-41547сво18) вказано, що «суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Зазначені обставини мають бути досліджені апеляційним судом у межах відкритого апеляційного провадження з дослідженням обставин справи та оцінкою доказів на підтвердження чи спростування доводів особи про порушення її прав рішенням суду першої інстанції.

Тобто апеляційному суду необхідно відкрити апеляційне провадження, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

Закриваючи апеляційне провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції із застосуванням правового механізму, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, вважав, що рішенням Дарницького районного суду

м. Києва від 20 січня 2018 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ФК Інвест-Кредо» не вирішувалося, оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції ТОВ «ФК Інвест-Кредо» не було учасником спірних правовідносин, договір факторингу укладено лише 17 січня 2019 року.

Колегія суддів із зазначеним висновком апеляційного суду не погоджується з огляду на те, що судом залучено до участі у справі ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника позивача ПАТ «Банк «Український капітал», тобто товариство є учасником справи. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, суд наділив ТОВ «ФК Інвест-Кредо» процесуальним статусом позивача у справі, процесуальний статус ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як особи, яка не брала участі у справі, трансформувався у процесуальний статус учасника справи - кредитора-позивача, а тому висновок про те, що оскаржуваним судовим рішенням першої інстанції не порушені права ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як особи, яка не брала участі у справі, не може вважатися правильним та обґрунтованим.

Ураховуючи те, що ТОВ «ФК Інвест-Кредо» є правонаступником позивача

ПАТ «Банк «Український капітал», тобто є учасником справи, визначення апеляційним судом його процесуального статусу як особи, що не брала участі у справі, і відповідно розгляд його апеляційної скарги за таких обставин є неправильним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду

від 09 грудня 2020 року у справі № 756/7539/16-ц, підстави для відступу від якого відсутні.

Оскільки Верховний Суд не має права втручатися в повноваження суду апеляційної інстанції та встановивши вказані порушення норм процесуального права, ухвала Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, якою закрито апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, не може вважатися законною та підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

При продовженні розгляду апеляційний суд повинен із дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства, вирішуючи апеляційну скаргу по суті, врахувати викладене у цій постанові та звернути увагу на особливість встановлених обставин цієї справи з урахуванням принципу інстанційності судової системи.

Під принципом інстанційності слід розуміти таку організацію судової системи, яка забезпечує право на перегляд рішення суду нижчої інстанції судом вищої.

Очевидним є висновок, що засада обов`язковості судових рішень буде нівелюватися, якщо судове рішення могло б переглядатися безмежну кількість разів, а сама процедура, яка передбачає можливість багаторазового скасування остаточного судового рішення, несумісна з принципом визначеності правовідносин та верховенством права.

У цій справі рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року, на яке подано апеляційну скаргу ТОВ «ФК Інвест-Кредо», стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 097 771,71 доларів США, з яких:

805 302,68 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

292 469,03 доларів США - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

17 січня 2019 року між ПАТ «Банк «Український капітал» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «ФК Інвест-Кредо» зобов`язується сплатити банку грошові кошти, а банк зобов`язується відступити товариству права вимоги грошових коштів в сумі не менше 590 000,00 доларів США, за кредитним договором № 04свкл-08 від 25 січня 2008 року, укладеного між ПАТ «Банк «Український капітал» (попереднє найменування: відкрите акціонерне товариство «Банк «Український капітал») та ОСОБА_1 , з усіма змінами та доповненнями до нього, на умовах встановлених цим договором.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі

292 469,03 доларів США скасовано та у цій частині у задоволенні позову відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту відмовлено.

Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України за принципом інстанційності, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

З огляду на зазначене, суду необхідно вирішити процесуальні питання, чи є обґрунтованою або безпідставною апеляційна скарга ТОВ «ФК Інвест-Кредо» з урахуванням конкретних обставин цієї справи та наявності постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, якою рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року скасовано в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом, та наявності постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року, якою, зокрема, скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на тому, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті

44 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін.

Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети. При цьому невиконання стороною обов`язку добросовісно здійснювати свої процесуальні права має кваліфікуватися як зловживання ними. Зловживання процесуальними правами - це вчинення учасником процесу дій у межах дозволеної поведінки, однак із використанням свого права в цілях, що суперечать завданням правосуддя.

Суду апеляційної інстанції необхідно врахувати зазначене та звернути увагу на добросовісність поведінки ТОВ «ФК Інвест-Кредо» у цій справі, перевірити наявність чи відсутність у діях товариства ознак зловживання процесуальними правами.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд робить висновок про наявність правових підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 18 березня

2021 року та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, який повинен врахувати викладене у цій постанові та із дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті

2 ЦПК України) вирішити процесуальні питання щодо обґрунтованості апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року з урахуванням конкретних обставин цієї справи та норм процесуального права, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скаргиОСОБА_1 не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду про заміну сторони правонаступником прийнято без додержанням норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін у порядку, передбаченому статтею 410 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадку скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ТОВ «ФК Інвест-Кредо» підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук