Провадження №2-з/752/572/21
У Х В А Л А

іменем України

14.06.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дігтяр Олега Валерійовича про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про повернення забезпечувального платежу за попереднім договором від 14.09.2018 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 111)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. (а.с. 122)

У січні 2021 року відповідач ОСОБА_2 звернувся у суд із зустрічним позовом про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальним платежам, який прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. (а.с. 154)

У травні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дігтяр О.В. подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить стягнути 984 439,33 грн. забезпечувального платежу та визнати недійсним договір № 14/09.10/18 від 14.09.2018 року оренди (найму) житлового приміщення. (а.с. 234)

У червні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дігтяр О.В. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках, відкритих на ім"я ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог в розмірі 984 439,33 грн., земельну ділянку кадастровий номер :05:099:0084, загальною площею 0,0987 га., та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що до відповідача заявлено вимогу про стягнення 984 439,33 грн., тому, на думку заявника, факт звернення з позовом до суду є підставою для реалізації відповідачем належного йому майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Встановлено, що 14 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., згідно п. 1.1 якого у строк не пізніше 31.03.2020 р. ОСОБА_2 зобов"язується передати у власність ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу, а ОСОБА_1 зобов"язується прийняти і оплатити, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,0987 га, кадастровий номер :05:099::0084 за вказаною адресою.

На виконання п. 4.1 вказаного договору ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов"язань за попереднім договором сплатив ОСОБА_2 забезпечувальний платіж у розмірі 984 439,33 грн., що є еквівалентом 35 000 доларів США по курсу НБУ на день підписання цього договору.

Згідно п. 5.2 договору у разі, якщо невиконання умов цього попереднього договору та/або основний договір не буде укладено з вини ОСОБА_2 останній зобов"язується повернути ОСОБА_1 фактично сплачений забезпечувальний платіж, а також штраф у такому ж розмірі.

25 березня 2020 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до попереднього договору від 14.09.2018 р., яким, крім іншого, було передбачено внесення змін до п. 1.1, а саме змінений строк виконання зобов"язань до 31 липня 2020 року .

31 липня 2020 року позивач направив відповідачу лист, в якому повідомив, що стан вище вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд не відповідають стану, в якому вони перебували під час укладання попереднього договору. Житловий будинок та господарські будівлі знаходяться в аварійному стані, проживання та користування ними може загрожувати життю та здоров"ю. В зв"язку з викладеним відповідачу було запропоновано повернути суму гарантійного платежу,на що отримано усну відмову.

Крім того, 14.09.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 14/09.10/18 оренди житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом від 14.09.2018 р. передачі орендованого житла і майна сторони підтвердили, що житлове приміщення і майно передані орендарю в придатному для використання за призначенням стані, про що сторони засвідчили своїми підписами.

Згідно п. 3.1 договору за згодою сторін щомісячна плата за житло, що орендується за цим договором, і майно складає 2000 дол. США за один повний календарний місяць оренди, що є гривневим еквівалентом за курсом НБУ на день сплати.

На виконання умов вказаного договору орендарем було сплачено орендну плату за період вересень - листпад 2018 р.. в сумі 6 000 дол. США. Несплаченою залишається сума орендних платежів за період грудень 2018 р. - листопад 2020 р. у розмірі 48 000 доларів США, що є еквівалентом 1 353 600 грн. Також орендар в порушення умов договору оренди не здійснював оплату комунальних послуг, у зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 261 142,62 грн.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 додана Інформаційна довідка № 235512767 від 04.12.2020 р., згідно якої належні відповідачу земельна ділянка кадастровий номер :05:099:0084, загальною площею 0,0987 га., та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на які позивач просить накласти арешт, передані в іпотеку ПАТ "МТБ Банк" на підставі договору іпотеки № 1780, посвідченого 30.10.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., з метою виконання зобов"язань за кредитним договором № К06556/2020 від 30.10.2020 р., укладеного між ПАТ "МТБ Банк" та ТОВ "Маркс. капітал".

За таких підстав, доводи заявника про те, що факт звернення з даним позовом до суду є підставою для реалізації відповідачем належного йому майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду в даній справі, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках, вкладах в банках та інших фінансових установах України, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог в розмірі 984 439,33 грн., суд також не вбачає зважаючи на недоведеність ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дігтяр Олега Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення забезпечувального платежу та визнання недійсним договором оренди житлового приміення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній плат та комунальних платежах.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: