У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2021 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. , оглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

25.09.2020 року представник ОСОБА_1 , за довіреністю у справі ОСОБА_2 , звернувся до суду з даною скаргою, шляхом направлення поштою, яка зареєстрована судом 09.10.2020 року, в якій просив визнати неправомірними дії виконавця Р.О. Прохацького ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 під час здійснення виконавчих дій в рамках ВП № 58446431) відносно виконання ВП № 58446431 та зобов`язати виконавця Р.О. Прохацького повернути виконавчий документ стягувачу за ВП № 58446431.

13.10.2020 року винесено ухвалу про залишення скарги без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: додати копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, додати докази щодо порушення прав заявника, зазначити повне найменування державного виконавця, його місцезнаходження поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти та додати докази, поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, та подати клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги до суду.

Скаржник ОСОБА_1 , отримала ухвалу про залишення скарги без руху 28.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, у встановлений судом строк недоліки скарги, зазначені в ухвалі суду від 13.10.2020 року не усунула.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку коли позивач відповідно до ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк не виконає вимоги ст. 175, 177 ЦПК України.

Отже, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, підлягає поверненню.

Слід зазначити, що повернення скарги не перешкоджає повторному її поданню з урахуванням вимог ч. 1 ст. 127, ст. 175, 177, 183, 447-449 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, вважати неподаною і повернути заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 11.02.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко