Ухвала

15 червня 2021 року

м. Київ

справа № 157/648/20

провадження № 61-8052ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту на користування земельною ділянкою та житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 17 травня 2021 року ці недоліки було усунуто, зокрема, подано уточнену касаційну скаргу.

Разом з тим, на підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не погоджується з оскарженими судовими рішеннями в частині вирішення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із жилого приміщення та підставою касаційного оскарження судових рішень у цій частині зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права (стаття 116 ЖК України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Разом з тим, у прохальній частині уточненої касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 про встановлення сервітуту.

Оскаржені судові рішення ухвалені за наслідками розгляду двох позовів: за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту на користування земельною ділянкою та житловим будинком.

У пункті 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не зазначає, яке саме рішення він просить ухвалити за результатами розгляду касаційної скарги в частині вирішення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення із жилого приміщення.

Окрім цього, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначає підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) в частині вирішення його зустрічного позову про встановлення сервітуту на користування земельною ділянкою та житловим будинком.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості інших учасників справи.

Окрім цього, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовів - 2020 рік) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, враховуючи, що судове рішення, яке ухвалено за наслідками розгляду як первісного, так і зустрічного позовів, оскаржується у повному обсязі, за подання касаційної скарги розмір судового збору становить: за вимогами немайнового характеру ОСОБА_2 - 1 681,60 грн (2 102,00 грн * 0,4 * 1 вимогу немайнового характеру)* 200%; за вимогами немайнового характеру ОСОБА_1 - 1 681,60 грн (2 102,00 грн * 0,4 * 1 вимогу немайнового характеру)* 200%, а всього - 3 363,20 грн.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 681,60 грн (квитанція № 50161 від 11 травня 2021 року).

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 681,60 грн (3 363,20 грн - 1 681,60 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 березня 2021 рокузалишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат