Справа № 137/460/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення відносин спільної часткової власності, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення відносин спільної часткової власності, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в якому зазначають, що відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30.04.2009 року у справі №2-279/2009 року за їх позовом до Літинськогокоопзаготпромторг «Ринок» про визнання договору купівлі-продаж дійсним та визнання права власності на нерухоме майно позов задоволили. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень: склад, будівля гаража, склад жив сировини, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , що укладений 17 лютого 2009 року між Літинським коопзаготпромторг «Ринок» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право приватної власності на нежилі приміщення: - будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаража площею - 17,1 кв.м., будівля складу живсировини площею - 338,3 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 належить 34/100 частки об`єкту нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. Ціла частка об`єкту нерухомості складає 2017.4 кв.м. відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування серія ВРЕ №466559 від 29.12.2010 року ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожний 2/5 частки нежитлових будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 . Як встановлено із змісту зазначеного договору, відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 30 листопада 2010 року за №28186629, реєстраційний номер 31947294, на земельній ділянці розташовано: контора з прибудовами «А», цегляна, черепашечна, загальною площею 178, 9 кв. м., котельня «Б», вагова «В», погріб з в`їздом «Г», погріб з шиєю «Д», склад сільгоспродукції «И», забійний пункт з прибудовою «К», передзабійний пункт «Л», склад-гараж «М», склад живсировини «Н», гараж «О», фундамент «Ф», огорожа №1, огорожа №2, криниця №3. Право власності на 34/100 частки об`єкту нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: склад-гараж літ. «М»(будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. виникло у позивачів у повній відповідності до законодавства та було проведено його державну реєстрацію. Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 34/100 частки об`єкту нерухомості, яка належить ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв.м. являються відокремленими частинами цілісного майнового комплексу із самостійним виходом (в`їздом, виїздом) та є приміщеннями ізольованими від інших. Нерухоме майно, 34/100 часток цілісного майнового комплексу, що належать позивачам на праві приватної власності, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не потребує будь-якого переобладнання та перепланування як самого комплексу будівель, так і споруд. Належні позивачам 34/100 часток цілісного майнового комплексу розташовані окремо, мають окремий вхід до кожного з приміщень, мають окремі в`їзди та виїзди, окремо обладнанні опаленням, вентиляцією, водопостачанням, каналізацією, електропостачанням з окремим лічильником, окремим освітленням, не потребують переобладнань та перепланувань, та ніяким чином не заважають відповідачам здійснювати своє право користуватися та володіти належним їм майном.

Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять припинити відносини спільної часткової власності між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на цілу частку цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у натурі частку 34/100 у майновому комплексі, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та яка складається з складу-гаражу літ. «М»(будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м., зі спільної часткової власності в окрему цілу частину.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Герасимчук С.П. надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачів. Позов підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, подану позовну заяву визнають повністю та просять їх задовольнити. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області (а.с.5) визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень: склад, будівля гаража, склад жив сировини, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , що укладений 17 лютого 2009 року між Літинським коопзаготпромторг «Ринок» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право приватної власності на нежилі приміщення : - будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаража площею - 17,1 кв.м., будівля складу жив сировини площею - 338,3 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року (а.с.6) ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 належить 34/100 частки об`єкту нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. Відповідно до договору дарування серія ВРЕ №466559 від 29.12.2010 року (а.с.7-9) ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожний 2/5 частки нежитлових будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (а.с.10-36) зазначається технічна характеристика будівель по АДРЕСА_1 . За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно зі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З врахуванням роз`яснення, викладених в підп."а" п.12, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» слід визначити, що при поділі нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю, поділ можливий якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину цього нерухомого майна із самостійним виходом (в`їздом, виїздом) або за технічної можливості переобладнати таке нерухоме майно, його будівлі, споруди та приміщення в ізольовані, які будуть відповідати розміру їх часток у приватній власності. Нерухоме майно, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися окремо або їх можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування нерухомим майном, якщо про це заявлено позов. Кожний з учасників спільної часткової власності має певні правомочності щодо належної йому частки власності. У зв`язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у разі недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. Поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності відрізняється від виділу в натурі одному зі співвласників частки, що належить йому, зі спільного майна. При поділі, майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності зберігаються. Такі правовідносини припиняються тільки для особи, частка якої виділяється. Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. У відповідності до статті 364 ЦК України законодавством не встановлена обов`язковість укладення та нотаріального посвідчення угоди про користування спільним нерухомим майном між учасниками спільної часткової власності при виділи частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до цього кожен зі співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності і передбачено це частиною 1 статті 364 ЦК України. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, відокремлення такої частки в ізольований об`єкт нерухомості забезпечує максимальне здійснення прав та свобод позивачів й відповідачів стосовно нерухомого майна. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України Верховний суд України дійшов висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року по справі №6-12цс13. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, враховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та керуючись ст. ст.317,321,355,356,358,364,367 ЦК України, ст.ст. 12,13,19, 76-81,89,95, 263-265, 354, 356 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Припинити відносини спільної часткової власності між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на цілу частку цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у натурі частку 34/100 у майновому комплексі, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та яка складається з складу-гаражу літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м., зі спільної часткової власності в окрему цілу частину.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.