Ухвала

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 554/8549/15-ц

провадження № 61-18460св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач),

Лідовця Р. А.,

розглянув заяву суддів Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до суду

з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 20 березня

2008 року № ML-D00/098/2008, яка утворилася станом на 28 січня 2015 року,

у розмірі 265 757,66 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області

від 10 липня 2017 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (головуючий), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В., касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 липня

2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 61-30876св18).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року

у задоволені позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове.

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» солідарно заборгованість за кредитним договором від 20 березня 2008 року № МL-D 00/098/2008 у розмірі 199 107,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» нараховані та несплачені проценти за кредитним договором від 20 березня 2008 року

№ МL-D 00/098/2008 станом на 20 січня 2015 року у розмірі 30 098,18 грн та пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 36 551,80 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

11 грудня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року (надійшла до суду 14 грудня 2020 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Коломієць Г. В. та суддів: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 554/8549/15-ц, витребувано матеріали зазначеної справи з Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року. Зупинено дію постанови Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

У січні 2021 року матеріали вищевказаної цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

16 червня 2021 року суддя Верховного Суду Луспеник Д. Д. заявив про самовідвід у справі з тих підстав, що він брав участь у перегляді цієї справи

у суді касаційної інстанції, за наслідком якого Верховним Судом прийнято постанову від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-30876св18),

в якій висловлювалася правова позиція щодо вирішення спору.

Заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених

у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді

у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Суддя Верховного Суду Луспеник Д. Д. раніше брав участь у перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції та висловлював свою правову позицію щодо спірних правовідносин, тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Луспеника Д. Д.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Луспеника Дмитра Дмитровича за його заявою від участі

у розгляді справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року.

Цивільну справу № 554/8549/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець