Провадження №2/523/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі: представника позивача Головачевої О.М.,

представника відповідача Оплачко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства "Український термінал" до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-ТРАНС», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-ЛАЙН» про стягнення нарахованої та виплаченої заробітної плати, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на їх користь зайво виплачену заробітну плату у розмірі 289 617,68 грн., судові витрати у розмірі 4 344,28 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 34 344,28 грн..

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ДП «Український термінал», як дочірнє підприємство Торгового Дому «НІКО» входить в групу компаній «НІКО», види діяльності : КВЕД 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; КВЕД 46.39. неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 46.42 оптова торгівля одягом, код КВЕД 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 52.10 складське господарство; код КВЕД 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту; од КВЕД 52.24 транспортне оброблення вантажів; код КВЕД 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту /основний/; код КВЕД 74.90 інша професійна,наукова та технічна діяльність.

Вказує, що починаючи з 2017 року, а особливо у 2018-2019 роках, значна частина послуг почала виконуватись з невідомих причин замість позивача іншою фірмою ТОВ «АВ-ЛАЙН», яку було зареєстровано 22.02.2017 року.

ДП «Український термінал» та ТОВ «АВ-ЛАЙН» мають тотожні види діяльності (відрізняються лише по одному КВЕДу), що підтверджує умисність створення ТОВ «АВ-ЛАЙН» виключно з метою дублювання послуг ДП «Український термінал», переведення клієнтів на своє обслуговування з компанії позивача.

Отже, з метою встановлення підстав, причин масового відтоку клієнтів з ДП «Український термінал» посадовими особами компанії позивача було ініційовано проведення відповідного службового розслідування. У ході проведення цього службового розслідування посадовими особами ДП «Український термінал» було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 , який працював на посаді агента з митного оформлення в ДП «Український термінал», одночасно перебуваючи на своєму робочому місці в ДП «Український термінал» та впродовж робочого часу на цій же компанії, виконував роботу і для ТОВ «АВ-ЛАЙН», де теж імовірно отримував заробітну плату за наступний період лютий 2017-грудень 2017, січень 2018- грудень 2018, січень 2019 вересень 2019 року.

Проте посадові обов`язки в ДП «Український термінал» відповідач ОСОБА_1 виконував не у повному обсязі, оскільки певну частину робочого часу в ДП «Український термінал» він витрачав для виконання функціональних обов`язків в ТОВ «АВ-ЛАЙН», а саме 2 години із 8 годин робочого часу на ДП «Український термінал».

Разом з тим, заробітну плату відповідач ОСОБА_1 отримував в ДП «Український термінал» за 8-годинний робочий день.

Так, за результатами проведеної перевірки було з`ясовано, що в табелях обліку робочого часу за 2017-2019 роки по деяким колишнім працівникам ДП «Український термінал», зокрема відповідачу ОСОБА_1 містяться виправлення відносно фактично відпрацьованих годин.

У зв`язку із виявленням даного факту необхідно було здійснити перевірку правильності нарахування заробітної плати даним працівникам.

Так, бухгалтер ДП «Український термінал» перевірила відомості по заробітній платі деяких працівників ДП «Український термінал», зокрема відповідача ОСОБА_1 за 2017-2019 роки та встановила, що оплата праці, зокрема відповідача ОСОБА_1 здійснювалась з боку ДП «Український термінал» за 8-год робочий день, згідно тієї інформації, що містилась в табелях обліку робочого часу, наданих відділом кадрів ДП «Український термінал» на дату проведення виплати заробітної плати.

Проте, враховуючи обставини, що викладені в службовій розписці менеджера з адміністративної діяльності ОСОБА_2 від 05.03.2020 року та ті дані, що насправді на даний час містяться в табелях обліку робочого часу відносно деяких колишніх працівників ДП «Український термінал», в т.ч відповідача ОСОБА_1 в частині зазначення 6-годинного робочого дня замість 8-годинного робочого дня, бухгалтер вважала, що було допущено певні неточності в нарахуванні заробітної плати даним працівникам, а саме розрахункову помилку, оскільки цим працівникам, в т.ч. відповідачу ОСОБА_1 за 2017-2019 роки було оплачено заробітну плату за 8-годинний робочий день, тоді як в табелях обліку робочого часу насправді міститься інформація про меншу кількість фактично відпрацьованих годин /6 год замість 8 год/.

Відтак, на даний час виявлена певна рахункова /математична/ помилка, внаслідок якої ДП «Український термінал» зазнало збитків від зайво виплаченої заробітної плати відповідачу ОСОБА_1 за наступний період лютий 2017-грудень 2017, січень 2018- грудень 2018, січень 2019 вересень 2019 року.

Отже, як свідчать результати службового розслідування, відповідач ОСОБА_1 умисно та недобросовісно отримував заробітну плату за повний 8-годинний робочий день на основному місці роботи в ДП «Український термінал», де і зберігалась його трудова книжка, тоді як 2 год із 8 год працював на іншу компанію ТОВ «АВ ЛАЙН».

Позивач вказує, що відповідач виконуючи роботу одночасно на двох підприємствах порушував норми чинного законодавства, посилаючись на трактування поняття сумісництва.

Разом з тим, позивач зазначив, що здійснював розрахунок заробітної плати працівника ОСОБА_1 із урахуванням 22 % ЄСВ, що було сплачено ДП «Український термінал» до бюджету.

Позивач вказує про те, що, що йому завдано збитки, які складаються з зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати відповідачу за окремі години в конкретні періоди та сплачені 22% ЄСВ, а всього 289 617,68 грн. З цих підстав позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 направив до суду відзив на позов, у якому просив відмовити ДП «Український термінал» в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що всупереч чинному законодавству, при детальному аналізі акту про службове розслідування від 10.06.2020 року встановлено, що перевірка відбувалась лише на основі паперового варіанту табеля, проте електронний не було взято до уваги взагалі. Більш того, з незрозумілих причин виправлення відпрацьованого робочого часу здійснено з 8 годин до 6 протягом усього часу трудових відносин сторін. Підтвердженням належного виконання трудових обов`язків є не тільки нарахування і виплата заробітної плати протягом усього періоду в розрізі 8 годинного робочого дня, а й літера «Р» поряд з кількістю годин в табелі. У відповідності до типової форми табелю П-5 літера «Р» проставляється за години роботи, передбачені колективним договором. Якби відповідач працював 6 годин на день, то позивачем було б проставлено в табелі літеру «РС» - години роботи працівників, яким встановлено не повний робочий день /тиждень/. Відповідач протягом усього часу роботи перебував неодноразово у відрядженнях. Даний факт зафіксовано в табелях літерою «ВД». Проте в наданих позивачем табелях вказується, що розрахунок у відрядженнях здійснювався з огляду на 8-годинний робочий день. Дані відомості не змінені.

Також представник відповідача зауважив, що при візуальному огляді копій табелів видно, що виправлення здійснені шляхом наведення ручкою цифр 6 поверх надрукованих 8, а також виправлено, в той же спосіб, загальну кількість відпрацьованих годин. Поруч в деяких випадках, прописані літеросполуки, які іноді можна трактувати як «кадрова служба». Будь-яких підписів, печаток та/або ідентифікації осіб, які здійснили виправлення не здійснено. В той же час, всі виправлення на цифру 6, дописи «кадрова служба» та інші цифри, які відображають загальну кількість годин, візуально виконані однією і тією ж самою особою. З огляду на очевидні виправлення паперової версії табелю обліку використання робочого часу, реальне належне виконання трудових обов`язків, можливо поставити під сумнів достовірність наданих документів. Позивач прирівнює відповідача до сумісника, незважаючи на те, що приймався він на роботу і звільнявся відповідач як з основного місця роботи. Це підтверджується наказами, обліком робочого часу, нарахування заробітної плати . Враховуючи те, що при укладанні трудового договору між відповідачем і позивачем, останній не обмежував право відповідача на роботу за сумісництвом, відповідач дійсно влаштувався на роботу за сумісництвом на ТОВ «АВ-ЛАЙН» в період з 03.01.2018-30.09.2019 року на посаду агент з митного оформлення. Проте, наполягає, що відповідач виконував роботу у вільний від основної роботи час, а саме не з 09-00 до 13-00 год й з 14-00 до 18-00 год, за місцем знаходження ТОВ «АВ-ЛАЙН».

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 та його представник вважають, що належне виконання відповідачем свої трудових обов`язків протягом 8 год робочого часу за весь період роботи; не виконання аналізу електронної версії табелю обліку використання робочого часу; наявні очевидні виправлення паперової версії табелю обліку використання робочого часу, які ймовірно, виконані однією рукою, але не всіх належних граф, що ставить під сумнів достовірність даного документу; намагання перевести відповідача зі статусу «основної» роботи в статус «роботи за сумісництвом», і як результат оплату за фактично виконану роботу; відсутність правової аргументації перерахування заробітної плати; відсутність правової аргументації стягнення виплаченої заробітної плати; пропуск строку звернення до суд дає право дійти висновку про те, що позов є необґрунтованим з зазначених вище обставин та просять відмовити повністю в задоволенні позову.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої вказала, що факт того, що ОСОБА_1 фактично відпрацював 6 годин, а не 8 на посаді агента з митного оформлення в період з лютого 2017 року по вересень 2019 року на підприємстві позивача був встановлений на підставі службової записки менеджера з адміністративної діяльності ОСОБА_2 , службовою запискою від 28 травня 2020 року бухгалтера ОСОБА_4 . В результаті проведеної службової перевірки було виявлено, що будучи директором ДП "Український термінал" ОСОБА_5 організував роботу іншого підприємства - ТОВ «АВ-ЛАЙН», яке почало здійснювати аналогічні з позивачем види діяльності та надавати послуги клієнтам. Це також встановлено в результаті службового розслідування на підставі пояснень співробітників ДП "Український термінал". Відповідач ОСОБА_1 фізично не мав можливості здійснювати митне оформлення від ТОВ «АВ-ЛАЙН» в період з лютого 2017 року по вересень 2019 року за адресою ТОВ «АВ-ЛАЙН» в силу значної віддаленості між митними брокерами. Відповідач працюючи на підприємстві позивача одночасно здійснював трудову діяльність у ТОВ «АВ-ЛАЙН». Посилається також, що строк звернення до суду не пропущений, оскільки мова йде про відрахування помилково сплачених коштів і вказана стаття регулює правовідносини щодо порядку відрахувань з заробітної плати працівника, в тому числі внаслідок вчинення лічильної помилки. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився у повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві на позовні вимоги.

Представники третіх осіб ТОВ «Н-Транс», ТОВ «АВ-ЛАЙН» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.26,93).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що на дійсно згідно детальної інформації про юридичну особу - ДП «Український термінал» було засновано в 2006 році, власник «ТОВ «Н-Транс», види діяльності:

- КВЕД 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;

- код КВЕД 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

- код КВЕД 46.42 оптова торгівля одягом і взуттям,

- код КВЕД 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення,

- код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля;

- код КВЕД 52.10 складське господарство;

- код КВЕД 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту;

- код КВЕД 52.24 транспортне оброблення вантажів;

- код КВЕД 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту /основний/.

- код КВЕД 74.90 інша професійна,наукова та технічна діяльність, н.в.і.у (а.с.22-23 т.1).

ТОВ «АВ-ЛАЙН» створений 22.02.2017 року, директор ОСОБА_5 , засновники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,,види діяльності:

- КВЕД 45.20. технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;

- код КВЕД 46.39. неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

- код КВЕД 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення,

- код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля;

- код КВЕД 46.41 вантажний автомобільний транспорт ;

- код КВЕД 52.10 складське господарство;

- код КВЕД 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту;

- код КВЕД 52.24 транспортне оброблення вантажів;

- код КВЕД 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту /основний/;

- код КВЕД 74.90 інша професійна,наукова та технічна діяльність, н.в.і.у. (а.с.20-21 т.1).

13.11.2013 року згідно наказу № 1311113/К-3 «Про прийняття на роботу», відповідача ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ДП «Український термінал» на посаду начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» з 13.11.2013 року з випробувальним терміном 3 місяці, з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.29 т.1).

Наказом №131126/К-1 від 26.11.2013р., відповідача ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в м.Іллічівськ з 26.11.2013 року з випробувальним терміном 3 місяці, з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.31 т.1).

13.11.2013 року між ДП «Український термінал» та відповідачем ОСОБА_1 був підписаний трудовий договір, який неодноразово продовжувався за згодою сторін, згідно якого працівник зобов`язався виконувати трудові обов`язки на займаній посаді, а роботодавець виплачувати працівнику заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, і які передбачені чинним в Україні трудовим законодавством, колективним договором та цим Договором. (а.с.36-47 т.1).

13.11.2013 року між ДП «Український термінал» та відповідачем ОСОБА_1 було підписано Угоду про конфіденційність від 20.11.2013 року, Додаток №1 до Угоди, ознайомлено з колективним договором (а.с.33-35 т.1).

Наказом №190913/К-3 від 20.09.2019р., відповідача ОСОБА_1 звільнено з ДП «Український термінал» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.49 т.1).

Наказом ДП «Український термінал» № 200303/ОД-1 від 03.03.2020 рік, у зв`язку з підстав, причин скорочення прибутку, масового відтоку клієнтів з ДП «Український термінал», задля виявлення завданих збитків та встановлення причетних осіб до вказаних обставин, посадовими особами компанії позивача було ініційовано проведення відповідного службового розслідування (а.с.50 т.1).

За результатом проведення службового розслідування був складений Акт, затверджений наказом №200610/ОД-1 від 10.06.020 року (а.с.51 т.1).

Згідно п.11 вищенаведеного Акту про службове розслідування (а.с.52-57 т.1), бухгалтер ДП «Український термінал» ОСОБА_4 повідомила у відповідній службовій розписці від 28.05.2020 про те, що вона ознайомилась із службовою запискою менеджера з адміністративної діяльності ОСОБА_2 від 05.03.2020 року, в якій вказано, що під час проведення перевірки документів відносно табулювання обліку робочого часу працівників ДП «Український термінал» для передання їх до архівного відділу або знищення /за терміном зберігання/ було виявлено, що в табелях обліку робочого часу за 2017-2019 роки по деяким колишнім працівникам ДП «Український термінал», в т.ч. ОСОБА_1 , містяться виправлення відносно фактично відпрацьованих годин.

У зв`язку з цим, нею було перевірено відомості по заробітній платі по цим працівникам за 2017-2019 роки та встановлено, що оплата праці даним працівникам, зокрема ОСОБА_1 здійснювалась з боку ДП «Український термінал» за 8-год робочий день, згідно тієї інформації, що містилась в табелях обліку робочого часу, наданих відділом кадрів ДП «Український термінал» на дати проведення виплати заробітної плати.

Проте, враховуючи обставини, що викладені в службовій розписці менеджера з адміністративної діяльності ОСОБА_2 від 05.03.2020 року та ті дані, що насправді на даний час містяться в табелях обліку робочого часу відносно деяких колишніх працівників ДП «Український термінал» /зокрема ОСОБА_1 / в частині зазначення 6-годинного робочого дня замість 8-годинного робочого дня, вважає, що було допущено певні неточності в нарахуванні заробітної плати даним працівникам, а саме: рахункову помилку. Оскільки цим працівникам, в т.ч. ОСОБА_1 за 2017-2019 роки було виплачено заробітну плату за 8-год робочий день, тоді як в табелях обліку робочого часу насправді міститься інформація про меншу кількість фактично відпрацьованих годин /6 год замість 8 год/. Бухгалтер ДП «Український термінал» ОСОБА_4 також підсумувала, що дійсно необхідно провести відповідні перерахунки заробітної плати із розрахунку 6 фактично відпрацьованих годин замість 8 год названим вище колишнім працівникам ДП «Український термінал».

Дані акту випливають із складених власноруч службових записок менеджера з адміністративної діяльності ОСОБА_9 , та бухгалтера ДП «Український термінал» ОСОБА_4 (а.с.61,62 т.1).

В обґрунтування позовних вимог також позивачем приєднані копії паперових версій табелів обліку використання робочого часу, починаючи з лютого 2017 року по вересень 2019 року, відносно ОСОБА_1 , разом з розрахунковими відомостями та відомостями по нарахуванню заробітної плати за цей же період (а.с.63-335 т.1).

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 19.10.2020 року вбачається, що до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості стосовно ОСОБА_1 , в період з січня 2018 року по грудень 2019 року надходили від ТОВ «АВ-ЛАЙН» (а.с.82,83 т.2).

Вказане також не спростовується і самим відповідачем, який надав копію Наказу № 180102/К-2 про прийняття його на роботу до ТОВ «АВ-ЛАЙН», з 03.01.2018 року на посаду начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів, а також наказ № 190930/к-5 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі ст.38 КЗпП України, з 30.09.2019 року (а.с.7,8 т.2).

Разом з тим, з наданих відповідачем та приєднаних до відзиву копій документів, зокрема з Наказу № 180102/К-2 про прийняття його на роботу до ТОВ «АВ-ЛАЙН» вбачається, що він був прийнятий на роботу за сумісництвом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.21 КЗпП працівникам надане право укладати договори на виконання робіт за сумісництвом на які поширюються всі гарантії законодавства про працю.

Відповідно до ч. 3 ст 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Постанови КМУ від 3 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій» встановлено, що робітники, і спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Згідно з п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 28.06.1993 N 43 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993р. N 76, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи а умовах трудового договору, у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому, підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Згідно з п.5 Положення, оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу.

Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.102-1 КЗпП України, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Отже, відповідно до статті 21 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», працівники підприємств, установ, організацій мають право, крім основного трудового договору, укладати трудові договори про роботу за сумісництвом.

Як вбачається з відповіді з ПФУ про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 , він дійсно за період 2017-2019 року отримував заробітну плату саме за фактично відпрацьований робочий час у ТОВ «АВ-ЛАЙН» за сумісництвом.

Слід вказати, що жодними нормами чинного законодавства не заборонено здійснення роботи на тому ж або іншому підприємстві, у вільний від основної роботи час, що буде виконуватись за сумісництвом.

Так само вказане не було імперативним у колективному договорі ДП «Український термінал» та трудовими договорами з ОСОБА_1 .

Разом з тим, в даній конкретній цивільній справі, позивач вказує на порушенні його прав саме у зв`язку з оплатою праці відповідачу за 8-годиний робочий день.

У системному аналізі заявлених вимог з`ясуванню підлягає доказовість рахункової помилки при обчисленні, нарахуванні та виплаті заробітної плати працівнику ОСОБА_1 .

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, за результатами службового розслідування вказувалось, що відповідачем було відпрацьовано на даному підприємстві ДП «Український термінал» саме 6-годинний робочий день за період 2017- 2019 року.

Натомість, у самому Акті службового розслідування та службової розписки бухгалтера ДП «Український термінал» зазначалось, за 2017-2019 рр. оплата праці даному працівнику здійснювалась з боку ДП «Український термінал» за 8-годинний робочий день, згідно тієї інформації, що містилась в табелях обліку робочого часу, наданих відділом кадрів ДП «Український термінал» на дату проведення виплати заробітної плати.

За таких обставин, слід дійти висновку, що виправлення у відповідних табелях відбулись вже після звільнення даного працівника «кадровою службою» ДП «Український термінал», адже станом на дату проведення виплати заробітної плати відомості про здійснення нею своїх функціональних обов`язків у розрізі 8-годинного робочого дня на ДП «Український термінал» були незмінні.

Вказаному ймовірно послугувало службове розслідування на даному підприємстві.

Разом з тим, підстави та правомірність для здійснення таких виправлень не доведено, так само як і доказовість пояснень позивача про виконання обов`язків ОСОБА_1 2 години на ТОВ «АВ-ЛАЙН» під час основної роботи, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.

Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача про відсутність посилань на електронну версію табелів обліку використання робочого часу під час службового розслідування, що вказує на те, що її прийнято до уваги не було.

Хоча в даному випадку під час проведення такої перевірки слід було їх неодмінно порівнювати, що беззаперечно дало б свого результату.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 р. "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці".

У табелі обліку використання робочого часу (типова форма N п 5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т.ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Табель обліку робочого часу це поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи в цілому з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду.

Ведення Табелю є обов`язковим, зокрема й для малих підприємств (лист Мінпраці від 13.05.2010 р. № 140/13/116-10). Табель, ведеться в електронному та паперовому вигляді.

У Табелі обліку робочого часу працівників, що працюють із ненормованим робочим днем зазначається «8» або «Р».

Тобто вказується не фактично відпрацьована кількість годин, а нормативна. Оскільки, ненормований робочий день це особливий режим робочого часу, який встановлюється для певної категорії працівників у разі неможливості нормування часу трудового процесу, перелік посад встановлюються колективним договором.

Згідно умовних позначень елементів робочого часу, які використовуються в Табелі літера Р години передбачені колдоговором.

Так, у колективному договорі ДП «Український термінал» передбачено початок роботи 09-00, закінчення роботи 18-00, перерви для відпочинку з 13-00 до 14-00 год./тобто 8-годинний робочий день/ Субота та неділя - вихідні.

У табелях обліку використання робочого часу, навіть над виправленнями стоїть відмітка про дотримання ОСОБА_1 умов колдоговору.

Години роботи працівників, яким встановлено неповний робочий день (тиждень) згідно з законодавством позначаються літ РС проте з наданих в обґрунтування позовних вимог позивачем Табелів не вбачається відповідних виправлень.

Те саме, стосується відряджень відповідача, дані не змінені.

У відрядженнях проставлена кількість відпрацьованих годин з розрахунку 8 годин робочого дня.

Усе наведене у сукупності ставить під сумнів достовірність виправлених даних у табелях обліку використання робочого часу відносно фактично відпрацьованого відповідачем ОСОБА_1 у ДП «Український термінал» 6-годинного робочого дня.

Суд також критично ставиться до самих виправлень, які вчинені шляхом наведення ручкою цифр. Будь-яких підписів, печаток та/або ідентифікації осіб, які здійснили виправлення не здійснено.

Суд не враховує такі виправлення як рахункову помилку, адже як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Підтвердження неправильності обчислення першого зазначеного робочого часу відповідачу ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно із частиною першою ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана поверну потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Згідно ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Із загального правила, відповідно до статті 1213 ЦК, безпідставно набуте майно підлягає поверненню потерпілому.

Обов`язок доведення недобросовісності громадянина-набувача, який отримав вказані суми, або наявність рахункової помилки, покладений на потерпілого, який вимагає повернення сплачених грошових сум.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був прийнятий на роботу в ДП «Український термінал», що було його основним місцем роботи, що підтверджується відповідними документами /наказами, обліком використання робочого часу, нарахування заробітної плати/.

Про порушення ним умов колективного чи трудового договору, трудової дисципліни тощо позивачем не зазначалось.

Стосовно виконання працівником відповідачем ОСОБА_1 за період роботи на ДП «Український термінал» 2 години в день на ТОВ «АВ-ЛАЙН» є лише припущеннями позивача, не ґрунтуються на належних та достовірних доказах, а тому до уваги судом не беруться.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість позовних вимог ДП "Український термінал", а тому в їх задоволені необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 27 червня 2018 р. у справі № 826/1216/16, відповідно до якого склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 28 грудня 2020 р. у справі № 640/18402/19, згідно якої якщо розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Судом встановлено, що представником відповідача надано укладений між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Оплачко В.О. договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 31.08.2020 р. (а.с.10), квитанцію № 4 від 31.08.2020 р. на підтвердження оплати витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. (а.с.11).

Згідно п.4.2 вищевказаного договору, встановлено у розмірі гонорару адвоката у 10 000 грн. за опрацювання матеріалів, підготовку та подачу відзиву на позовну заяву; підготовку позовної заяви; участь у судових засіданнях; підготовка клопотань, заяв, пояснень, інших процесуальних документів та 5000 гривень за супровід справи в суді, незалежно від кількості судових засідань; підготовка та подача необхідних процесуальних документів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги відповідача в частині стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Дочірнього підприємства "Український термінал" до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-ТРАНС», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-ЛАЙН» про стягнення нарахованої та виплаченої заробітної плати відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Український термінал" (ЄДРПОУ: 34692797, місцезнаходження за адресою: вул.Велика Васильківська, буд.5, м.Київ, 01004) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень (десять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.02.2021 року.

Суддя: