Справа № 441/756/18 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/3563/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 212458 грн. 00 коп., та судовий збір 3936 грн. 87 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2016 між ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ «Український лізинговий фонд» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-00265/00025, предметом якого є страхування транспортного засобу, марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 .

15 травня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу, марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Згідно постанов Апеляційного суду Львівської області по справах № 441/717/16-п та №465/1379/17 вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто вина обоюдна. На виконання умов договору страхування сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 624916 грн. 00 коп. У зв`язку з наявності обоюдної вини водіїв, відповідач відшкодовує половину завданих збитків, тобто 312 458 грн. Згідно полісу 100000 грн. було сплачено СК «Брокбізнес» на рахунок позивача, отже необхідна сума для стягнення з ОСОБА_2 складає 212458 грн. на яку, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 0610/2627 УСГ з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення. За наведеного, просить позов задовольнити.

05.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, який мотивував тим, що 15.05.2016 приблизно о 00 год. 20 хв. у м.Львові на вул. Стрийська сталася ДТП з участю як автомобіля яким він керував так і автомобіля, марки «БМВ», під керуванням ОСОБА_1 . Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення правил дорожнього руху обох водіїв, його та ОСОБА_1 , тобто за обоюдної вини. Згідно звіту про вартість матеріального збитку № С-00454 від 30.06.2016 вартість спричиненого йому збитку склала 330764 грн.16 коп. Вартість його транспортного засобу в пошкодженому вигляді складає 76000 грн., тобто різниця яку необхідно стягнути складає 254764 грн.16 коп. просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь 100000 грн. матеріальної шкоди та 1000 судового збору, та із ОСОБА_1 154764 грн.16 коп. матеріального збитку спричиненого внаслідок ДТП та 1547 грн. 64 коп. судового збору.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 212 458 грн. (двісті дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім грн.) 00 коп. відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір в розмірі 3963 грн. 87 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 50000 (п`ятдесят тисяч грн.) матеріального збитку, спричиненого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та 500 (п`ятсот грн.) судового збору, а всього 50 500 грн.(п`ятдесят тисяч п`ятсот грн.)

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 77382 грн. (сімдесят сім тисяч триста вісімдесят дві грн.) матеріального збитку, спричиненого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та 773,82 (сімсот сімдесят три грн. 82 коп.) судового збору.

В решті позову ОСОБА_2 спричиненого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди відмовлено.

Рішення суду в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що постановою від 16.05.2017 у справі 441/717/16-п про адміністративні правопорушення встановлено, що водій ОСОБА_2 виконував маневр розвороту на ділянці дороги по вул.Стрийській, навпроти ТЦ »Ашан», де встановлено дорожній знак 3.24 ПДР, внаслідок чого відбулося зіткнення автомашин марки «SKODA» державний номерний знак НОМЕР_3 та марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням, результатом чого було пошкоджено автомобілі. При цьому ОСОБА_2 керуючи автомобілем та виконуючи розворот не тільки не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, але й здійснив такий маневр всупереч вимогам забороняючого дорожнього знаку 3.24 ПДР (розворот заборонено) Відтак дїі ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді пошкодження автомобілів. Таким чином вважає, що постановою від 16.05.2012 про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП за порушення вимог знака3.24 ПДР, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди. Жодних доказів які б свідчили про наявність його вини у ДТП в оскаржуваному рішенні не наведено, такі у матеріалах справи відсутні. Проте суд покликаючись на підстави закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вважав, що у нього існує обов`язок відшкодувати збитки завдані ДТП.

Просить рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» Семчука С.І. про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

З рішенням суду в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою не погоджується Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група». Вважає його незаконним та необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу на обставини встановлені в постанові від 16.05.2017 у справі 441/717/16-п про адміністративні правопорушення. Також звертає увагу, що однією з підстав для виплати страхового відшкодування потерпілим або особам, які відповідно до чинного законодавства мають право на таке відшкодування є наявність в діях застрахованої особи вини, однак, ОСОБА_2 не було надано жодних доказів того, що пошкодження транспортного засобу, марки «SKODA» державний номерний знак НОМЕР_3 сталася з вини ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група». Вважає, що саме дії ОСОБА_2 призвели до ДТП, та як наслідок пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності до закону. Таким чином вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення в повному обсязі в зв`язку з тим , що вина особи відповідальність якої застраховано не настала.

Просить рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» Семчука С.І. про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким в позові відмовити за безпідставності позовних вимог. Також просить вирішити питання судових витрат.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі 16 червня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 до задоволення не підлягають із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 не звільняється від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду ОСОБА_2 в результаті ДТП, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з страхової компанії 50% суми в межах страхового ліміту 50000 грн., та з ОСОБА_1 50% різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричинення шкоди внаслідок ДТП 77382 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 15 травня 2016 року приблизно о 00 год. 20 хв. в м. Львові район с. Сокільники, вул. Стрийська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу, марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2017 року про встановлення вини за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 , провадження закрито у зв`язку з проходженням строків накладення адміністративного стягнення, та Постановою Апеляційного суду Львівської області від 31 січня 2018 року, якою залишено в силі Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2017 в справі про адміністративне правопорушення згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 117538 стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, якою дане провадження закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Дані постанови суду набрали законної сили.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в суді першої інстанції визнав первісний позов в повному обсязі.

Внаслідок вищезгаданого ДТП, яка трапилася 15.05.2016 обидва транспортні засоби отримали пошкодження («БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ) та («Шкода» державний номерний НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ).

Цивільна відповідальність власників транспортних засобів була застрахована.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована у СК «Брокбізнес», яке у свою чергу, сплатило ПАТ СК «Українська страхова група» за наслідками ДТП, яке сталося 15.05.2016 суму 100 000 грн. для відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль, марки «БМВ», яким керував ОСОБА_1 .

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля, марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-00265/00025 від 23.02.2016.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до цього ж Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст.36 вказаного Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

За ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно звіту про вартість матеріального збитку № С-00454 від 30.06.2016 вартість спричиненого збитку позивачу за зустрічним позовом складає 330 764 грн.16 коп., вартість транспортного засобу в пошкодженому стані 76000 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено Протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, провадження в обидвох справах судами закриті відповідно до вимог ст.38 КУпАП, однак, ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

ОСОБА_1 постанову про закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не оскаржував.

Судовим рішенням не встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у ДТП 15.05.2016, доказів в судове засідання відповідач не надав і в суді таких не здобуто.

З висновку №1/14 від 28.10.2019, експертного дослідження Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, вбачається, що з технічної точки зору причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.05.2016 року, стали дії водія автомобіля, марки «Skoda Rapid» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , та дії водія автомобіля, марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не доведено відсутність в його діях причинно наслідкового зв`язку, виникнення ДТП 15.05.2016, під час якого завдано шкоду автомобілю ОСОБА_1 так і автомобіля ОСОБА_2 .

З врахуванням вищезнаведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з підстави закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності його за завдану в результаті ДТП шкоду.

Колегія суддів вважає, що в результаті ДТП 15.05.2016 року настав страховий випадок.

За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що ПАТ «СК «Українська страхова група» не провело виплату страхового відшкодування позивачу, за дії ОСОБА_1 . За таких обставин позовні вимоги про стягнення такого відшкодування підлягають частковому задоволенню, оскільки шкоду завдано в результаті дій як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума в 50000 грн., тобто 50% в межах страхового ліміту і судового збору в розмірі 500 грн., які обчислені без врахування ПДВ.

З огляду досліджених доказів в сукупності та з урахуванням того, що відсутність вини ОСОБА_1 не встановлена, а також в даному ДТП є вина і самого позивача ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 77 382 грн., тобто 50% різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої шкоди внаслідок ДТП.

Окрім цього, суд першої інстанції доречно звернув увагу, що оскільки адміністративні провадження щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закриті за нереабілітуючими обставинами, не було встановлено відсутність вини ОСОБА_1 в настанні ДТП, яка сталася за участю останніх 15.05.2016, в той час як матеріали справи містять достатньо доказів в підтвердження того, що ДТП сталася у зв`язку з діями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які стали причиною завдання шкоди їхнім автомобілям, якими вони керували в момент ДТП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, а тому, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 червня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник