ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3710/20 Номер провадження 22-ц/814/1098/21Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бугрія В.М. (повний текст рішення суду виготовлено 15 березня 2021 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на його користь 20000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 27 лютого 2020 року він звернувся до Генерального прокурора та його першого заступника із клопотанням про відновлення досудового розслідування по кримінальній справі № 04580007.

Згідно листа Офісу Генерального прокурора 06.03.2020 року № 22/2-4320-04 йому відмовлено у задоволенні його клопотання, скеровано до прокуратури Полтавської області, роз`яснено, що відповідно до глави 34 КПК України він має право самостійно подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судових рішень.

Вказував, що у зв`язку з відмовою у клопотанні, його позбавлено можливості довести ті обставини, які не були відомі йому, на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність, незаконність та несправедливість вироку.

Вважав, що такими діями йому спричинено моральну шкоду, а саме принижено його честь і гідність, оскільки вищевказані обставини викликали низку переживань та почуття приниження з огляду на неможливість захистити свою правоту.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у зв`язку з відмовою у клопотанні його позбавлено можливості довести ті обставини, які не були відомі йому, суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність, незаконність та несправедливість вироку.

Зазначає, що через унеможливлення встановлення його непричетності до інкримінованих йому злочинів у нього виник дискомфорт та почуття несправедливості.

Вказує, що постійно перебуває в напруженому психологічному стані, з`явилось постійне почуття тривоги, хвилювання, нервові розлади та безсоння.

02.06.2021 року від Полтавської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення,а рішення місцевого суду без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що у кримінальній справі № 04580007 вироком апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 року, залишено без змін ухвалою Верховного суду від 27.10.2005 року його засуджено до довічного позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п.п.4,10, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 та п.п. 1,9 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152 КК України.

Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2019 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , вирок апеляційного суду змінено шляхом виключення з мотивувальної частини вироку посилання, як на доказ, на протокол явки з повинною ОСОБА_1 від 09.05.2004 року.

У зв`язку з цим, 27.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Офісу Генерального прокурора з клопотанням про відновлення досудового розслідування у кримінальній справі № 04580007.

Згідно листа Офісу Генерального прокурора від 06.03.2020 № 22/2-4320-04 , на його думку, йому було відмовлено в задоволенні клопотання, яке в подальшому було скеровано до прокуратури Полтавської області та роз`яснено що він має право звернутися до суду з заявою про перегляд за нововиявленими або виключним обставинами судових рішень.

Згідно п. 3.7 інструкції «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України, заяв, повідомлень, про вчинені правопорушення» заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що не підслідні органам прокуратури, але надійшли на розгляд прокуратур обласного рівня чи Генеральної прокуратури України керівники структурних підрозділів апаратів організовують роботу щодо скерування їх відповідно до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня за територіальною юрисдикцією.

У відповідності до положень вказано інструкції, звернення ( клопотання) ОСОБА_1 про відновлення досудового розслідування, які надійшли до Офісу Генерального прокурора, 06.03.2020 року було направлено до прокуратури Полтавської області для розгляду по суті.

25.03.2019 року ОСОБА_1 було надано відповідь, що відсутні підстави щодо відновлення досудового розслідування у кримінальній справі № 04580007 за нововиявленими обставинами.

Одночасно йому роз`яснено, що він має право сам подати заяву до суду про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 вважав, що зазначеними обставинами йому було завдано моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За нормами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173,1174 ЦК України).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано, доказів, які б підтверджували наявність складових для відшкодування моральної шкоди, судам першої та апеляційної інстанцій не надано. Доводи апеляційної скарги є ідентичними підставами позову та фактично зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції.

При вирішенні заявленого позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з таких підстав цивільно-правової відповідальності, як: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та дійшов правомірного висновку про відсутність сукупності зазначених складових, які є обов`язковими для деліктних правовідносин. Тоді як характер спору та обставини, ним зумовлені, виключають підстави застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частин 2, 6, 7 статті 1176 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно листа Офісу Генерального прокурора від 06.03.2020 року № 22/2-4320-04 ОСОБА_1 було не відмовлено у задоволенні клопотання про відновлення досудового розслідування, а скеровано його звернення до Прокуратури Полтавської області для розгляду по суті( а.с.63).

Також з матеріалів справи вбачається, що Прокуратурою Полтавської області було розглянуто звернення ОСОБА_1 та надано відповідь, що відсутні підстави щодо відновлення досудового розслідування у кримінальній справі № 04580007 за нововиявленими обставинами.

Одночасно йому роз`яснено, що він має право сам подати заяву до суду про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами( а.с.62).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відповідно до вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України належними та допустимими доказами, як факту спричинення йому моральної шкоди працівниками прокуратури, так і того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано, доказів, які б підтверджували наявність складових для відшкодування моральної шкоди, судам першої та апеляційної інстанцій не надано. Доводи апеляційної скарги є ідентичними підставами позову та фактично зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції.

При вирішенні заявленого позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з таких підстав цивільно-правової відповідальності, як: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та дійшов правомірного висновку про відсутність сукупності зазначених складових, які є обов`язковими для деліктних правовідносин. Тоді як характер спору та обставини, ним зумовлені, виключають підстави застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частин 2, 6, 7 статті 1176 ЦК України.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, необхідності їх переоцінки, зокрема, у тому контексті, який на думку позивача свідчить про завдання йому моральної шкоди, тобто стосуються переоцінки доказів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд правомірно виходив із того, що позивач не довів заявлених ним позовних вимог, підстав для відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, не встановлено.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин

Повний текст постанови складено 15.06.2021 року