Справа № 755/1945/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Яровенко Н.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

Позивач Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 15 614,12 грн., втрати від інфляції за час прострочення - 1 608,11 грн., 3% річних у розмірі 837,36 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі проживають в даній квартирі та користуються житлово-комунальними послугами, однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період х січня 2019 року по липень 2019 року на загальну суму 18 059,59 грн., що є предметом позовних вимог з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу.

15 квітня 2021 року відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідачі зазначили, що не проживають у вказаній квартирі, оскільки вона перебуває у недобудованому стані на підтвердження чого надали фотографії. Відповідачі неодноразово звертались до позивача з проханням укласти новий договір, однак представниками КП «Житло-сервіс» було відмовлено. В період з 2015 року по 2019 рік відповідачі звертались як в усній, так і в письмовій формі до представників позивача та зазначали, що в квартирі ніхто не проживає так як вона перебуває в недобудованому стані та в усному порядку їх було повідомлено, що за утримання будинку та прибудинкової території все рівно необхідно сплачувати.

23 квітня 2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначив наступне. 20 вересня 2018 року органом приватизації було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до даного свідоцтва право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_8 . Послуги за утримання будинку та прибудинкової території сплачуються незаледно від факту проживання споживача (власника) у квартирі. Щодо здійснення перерахнку розміру плати, то предстанвик позивача зазначив, що відповідачі у разі незгоди з якістю ЖКП, у разі перерви їх наданні, ненаданні або наданні неи в повному обсязі ають право на їх перерахунок виключно на підставі акту-претензії, про те відповідні акти від відповідачів не надходили.

29 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та повторно зазначив, що що не проживають у вказаній квартирі, оскільки вона перебуває у недобудованому стані.

30 листопада 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Комунального підприємтсва з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині пред`явлення позовних вимог до відповідача ОСОБА_8 та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємтсва з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року в клопотанні відповідача ОСОБА_1 про проведення судової експертизи про проведення судової експертизи відмовлено.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, згідно п. 2.1 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Се6рвіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 року із подальшими змінами та перереєстрацією, Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових території, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій.

На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 21.10.2003 року № 270 Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Се6рвіс» призначено на здійснення функцій щодо утримання та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20 вересня 2018 року виданого органом приватизації житла на підставі рішення № 43-1509 від 20 вересня 2018 року.

Віповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 з 14 червня 2012 року по теперішній час.

Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц)

В розрізі даного спору зобов`язання відповідачів оплатити комунальні послуги не урегульовано окремим договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг урегульовано публічним договором надання таких послуг, відповідно до якого відповідачі зобов`язані сплати вартість фактично отриманих ними комунальних послуг.

Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Статтею 151 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Слід також зазначити, що нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій проводяться виходячи з тарифу на 1 кв.м та загальної площі квартири та факт не проживання в квартирі не надає право власнику чи співвласнику нерухомого майна не сплачувати за надані послуги.

Судом встановлено, що за період з січня 2015 року по липень 2019 року з урахуванням сплат відповідачі заборгували підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 15 614,12 грн., заборгованість нарахована щодо квартири АДРЕСА_1 , належній відповіадчам на праві власності, та підтверджується представленими підприємством позивача розрахунками.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ураховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період з січня 2015 року по липень 2019 року, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2020 року у розмірі - 1608,11 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 837,36 грн.

Однак, як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 вересня 2018 року.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 . Таким чином, дані особи не є належними відповідачами, оскільки квартирою АДРЕСА_1 вони не користуються, частку у праві власності також не мають, тому обов`язок щодо утримання майна на них не покладається у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині пред`явлення позову до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємтсва з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню частково, а саме в частині пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» уклала з Адвокатським об`єднанням «Шенлі» Договір про надання правничої допомоги № 3-20 від 08 січня 2020 року.

Відповідно до п. 2.1, 6.1, 6.2 Договору, виконавець забезпечує надання послуг згідно з переліком, наведеним нижче, зокрема: представництво інтересів замовника у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства; надання правової допомоги у суді та державній виконавчій службі щодо стягнення боргів за житлово-комунальні послуги; організація та здійснення претензійної-правової роботи за матеріалами, підготовленими замовником. Загальна вартість послуг, що є предметом даного Договору, становить 2 100 000,00 грн. Вартість окремих послуг визначається сторонами у Додатку № 1 до даного Договору.

Згідно Акту виконаних робіт за жовтень 2020 року по Договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08 січня 2020 року та вартості послуг за жовтень 2020 року, у вказану суму включено: підготовка і подання позовної заяви про стягнення боргу з ОСОБА_2 за житлово-комунальні послуги (на загальну суму 1 500, 00 грн.).

Відповідно до Виписки по безготівковому платежу КП «Житло-Сервіс» 24 листопада 2020 року здійснено оплату витрат на правничу допомогу у розмірі 94 550,00 грн. згідно Договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08 січня 2020 рок.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 378,34 грн. з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 322, 526, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (м. Київ, вул. Дніпровська набережна, б. 25-Б, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15 614,12 грн., втрати від інфляції за час прострочення - 1 608,11 грн., 3% річних у розмірі 837,36 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (м. Київ, вул. Дніпровська набережна, б. 25-Б, ) судовий збір у розмірі 378,34 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (м. Київ, вул. Дніпровська набережна, б. 25-Б, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 750,00 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 червня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко