Справа № 529/238/21
Провадження № 2/529/111/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

при секретарі - Скрипник Р.А.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Таран Р.Ф.,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог приватний нотаріусу Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В. про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до Диканської селищної ради Полтавської області про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом, права власності на житловий будинок.

В обґрунтування позову вказує, що після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка окрім іншого, складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та має статус колгоспного двору, головою якого був нині померлий. Іншими членами вказаного колгоспного двору являлись нині померлі дружина спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - мати останньої, які, як зазначає позивач ОСОБА_1 , не здійснили виділення належних їм часток у майні колгоспного двору та відповідної державної реєстрації не провели.

Саме через те, що спадковий будинок має статус колгоспного двору, позивач як спадкоємець за заповітом позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння.

Вказані вище обставини і слугували підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

08.04.2021 відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження.

28.04.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Таран Р.Ф. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того пояснив, що вказане будинковолодіння придбане нині померлим ОСОБА_4 за особисті кошти, відповідно до договору купівлі-продажу будинку. Саме на підставі вказаного договору було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок. В той же час, представник позивача пояснив, що нині померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично не були членами колгоспного двору, а являлись наймачами спірного будинковолодіння. Останні за життя не виділяли частки належні їм у колгоспному дворі, не скористались правом на частку у такому, тому вважає, що нині померлий ОСОБА_4 на праві особистої власності володів житловим будинком, а отже його син позивач по справі, як спадкоємець за заповітом, має право на все спірне нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення свого представника.

Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив в якому вказав, що проти позову не заперечує, тобто позов фактично визнав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, вказавши, що не мають наміру оформляти право власності на частину спірного житлового будинку. Також зазначили, що після смерті матері прийняли спадщину у виді земельної ділянки, а після смерті батька ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини.

Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В. подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заперечення проти позову відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Тарана Р.Ф., позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

19.12.1965 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (до шлюбне прізвище ОСОБА_7 ) зареєстрували шлюб у Андріївській сільській раді Диканського району Полтавської області, що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про одруження. (а.с.11).

07.04.1972 між правлінням колгоспу ім. Енгельса Диканського району Полтавської області та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу будинку. Згідно вказаного договору останній придбав у даному колгоспі житловий будинок, розташований в с. Андріївка Диканського району Полтавської області. (а.с.17).

Судом встановлено, що 17.06.1989 Андріївською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області видано Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_4 .. В даному свідоцтві вказано, що житловий будинок розташований за вказаною адресою належить до колгоспного двору, голова якого є ОСОБА_4 .

Згідно довідки Диканської селищної ради, відповідно до даних будинкової книги № 2, особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 15.04.1991 рік, домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 відносилось до колгоспного двору. Головою колгоспного двору являвся ОСОБА_4 , а його членами дружина останнього ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_6 (а.с. 25).

Статтею 120 ЦК Української РСР, який діяв на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних - ст. 123 ЦК Української РСР.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Досліджені матеріали справи не містять відомостей щодо втрати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , або ж ОСОБА_4 , права на свою частку у майні колгоспного двору.

В той же час, суд не приймає доводи представника позивача по справі про те, що нині померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 являлись наймачами спірного житлового будинку, а не його членами, оскільки, вказане повністю спростовується належними та допустимими доказами по справі. При цьому, на підтвердження протилежного адвокатом Тараном Р.Ф. доказів не надано.

Отже, виходячи з принципу рівності часток у колгоспному дворі, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному, належало по 1/3 частині спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка Диканського району Полтавської області померла ОСОБА_6 , що вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про її смерть.

Спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , як спадкоємець за законом, прийняла її дочка ОСОБА_5 , яка отримала в подальшому відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с.26).

Однак у встановленому законом порядку своє право власності на 1/3 частину спадкового будинковолодіння, яке належало її померлій матері ОСОБА_6 - ОСОБА_5 зареєструвати не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи належну ОСОБА_5 1/3 частину житлового будинку, як члену колгоспного двору та успадковану нею 1/3 частину такого після смерті матері ОСОБА_6 , належна їй частка в спірному будинку фактично становить 2/3 частини.

За таких обставин, хоча нині померла ОСОБА_5 належним чином і не зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини вказаного вище нерухомого майна, однак такою часткою володіла на законних підставах, користувалась ним як власник, тому суд приходить до висновку, що таке майно є спадковим.

З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи встановлено, що після смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, як спадкоємці за законом першої черги, спадщину прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідачі по справі, які являються дочками нині померлої ОСОБА_5 .. В той же час, сином нині померлої ОСОБА_5 позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком нині померлим ОСОБА_4 , подано заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.54-70).

В подальшому, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснено оформлення своїх спадкових прав на майно, яке відкрилось після смерті їх матері ОСОБА_5 , зокрема на земельну ділянку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Андріївка Диканського району Полтавської області, помер ОСОБА_4 , що вбачається з відповідної копії свідоцтва про його смерть.

З належно завіреної копії заповіту, посвідченого 23.11.2016 Андріївською сільською радою Диканського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 43, вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті, заповів все своє майно сину ОСОБА_1 позивачу по справі.

Вказаний заповіт, не скасовувався та недійсним не визнавався.

Як вбачається з довідки, виданої приватним нотаріусом Хіцан Т.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спірний житловий будинок, оскільки останній має статус колгоспного двору.

Згідно технічного паспорта, виданого 23.02.2021 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, б, погреба літ. б1, сараїв літ. В, в, Г, Ж, гаража літ. Е, вбиральні літ. Д, огорожі №1, воріт огорожі №2, колодязя питного №3.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що спірне господарство, яке розташоване по АДРЕСА_1 , відносилось до типу колгоспного двору, в якому станом на 15.04.1991р. головою був ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 членами такого двору. Відповідно кожному з них належало по 1/3 частині спірного майна. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем її 1/3 частини у спірному майні колгоспного двору стала донька ОСОБА_5 , внаслідок чого її частка у даному майні збільшилась до 2/3 частин та фактично така частка є спадковим майном, яка відкрилося після смерті ОСОБА_5 .

За вказаних підстав, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , якому належала така частка як голові колгоспного двору.

Разом з тим, суд керуючись положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачами позову, оскільки вважає, що таке визнання суперечить Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, б, погреба літ. б1, сараїв літ. В, в, Г, Ж, гаража літ. Е, вбиральні літ. Д, огорожі №1, воріт огорожі №2, колодязя питного №3, як за спадкоємцем за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 08.06.2021

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області, місце знаходження: Полтавська область смт. Диканька, вул. Незалежності, 133, КОД ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог

Приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Тетяна Володимирівна, місце знаходження: Полтавська область, смт. Диканька вул. Чернишевського, 10.

Головуюча: Л.Є. Петренко