Справа № 450/1048/20 Провадження № 2/450/442/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району про (предмет спору): усунення перешкод у користуванні будинковолодінням за адресою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрований, окрім позивача, його далекий родич - ОСОБА_2 , який ні зараз, ні на дату набуття позивачем права власності на будинковолодіння у ньому не проживав. Відповідач не сплачує комунальні послуги та несе інших витрат по його утриманню, членом сім`ї позивача не є, не веде з ним спільного господарства, чим створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні будинком. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: у судове засідання 29.01.2021 року не з`явися, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило, про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак на адресу суду повернувся конверт.

Позиція третьої особи: представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

01.04.2020 року запит, щодо доступу до персональних даних; 05.05.2020 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 06.05.2020 року ухвала про відкриття провадження у справі; 21.09.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 28947718 від 09.02.2011 року. Право власності на зазначене будинковолодіння набуте позивачем на підставі рішення Пустомитівського районного суду від 14 грудня 2010 року у справі № 2-2152/10. Окрім цього, позивач є власником земельної ділянки площею 0,1739 га, на якій розташоване зазначене будинковолодіння позивача, що підтверджується витягом з ДРРП № 192517552 від 11.12.19 р.

Як вбачається із рішення Пустомитівського районного суду від 14 грудня 2010 року у справі 2-2152/10, позивач ОСОБА_1 набув право власності на зазначене будинковолодіння в порядку спадкування від своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько позивача, як встановлено зазначеним рішенням ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті своєї матері, станом на дату набуття права власності на будинковолодіння, а також і на даний час у будинковолодінні по АДРЕСА_1 позивач проживав і проживає одноособово.

Як вбачається із довідки Лисиничівської сільради № 268 від 27 лютого 2020 р., у будинковолодінні позивача по АДРЕСА_1 , окрім самого позивача, зареєстровано місце проживання ще однієї особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється його далеким родичем, та ні зараз, ні на дату набуття позивачем права власності на будинковолодіння, ні раніше в зазначеному будинковолодінні по АДРЕСА_1 фактично не проживав, членом сім`ї позивача не є і ніколи не був, і відповідно і не вів та не веде із позивачем спільне господарство та спільним побутом не пов`язаний.

Дані обставини підтверджуються також актом обстеження житлово-побутових умов від 24 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як підтверджено наданими доказами, власником домоволодіння є позивач, натомість відповідач не є і не був власником цього домоволодіння, не проживає в ньому ні зараз, так і не проживав на момент набуття права власності позивачем. Окрім цього, відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, спільного господарства з останнім не вів і не веде, а його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що належним способом захисту права в даному випадку є позов до відповідача про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач ОСОБА_2 не являється членами сім`ї позивача, не проживав раніше та не проживає зараз за місцем своєї реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, обов`язків по утриманню будинку не несе та його особистих речей у вказаному приміщенні виявлено не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням за адресою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. коштів сплачених за судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району, Львівська область, Пустомитівський район, с. Лисиничі, вул. Шевченка, 48.

СуддяД. А. Кукса