Справа № 405/6879/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 2011 року народження в особі ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що він разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 являються співвласниками вказаної квартири, в якій зареєстровані відповідачі - невістка позивача ОСОБА_3 та онука позивача ОСОБА_4 , однак останні з власної ініціативи виселилися з даної кваритри. Відповідачі раніше проживали в квартирі в якості членів сім`ї ОСОБА_6 та набули право користування чужим майно, яке за своєю суттю є сервітутом. Оскільки, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 перебувають у стадії розірвання шлюбу, а сторони не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків, а тому вважає, що право користування даним житловим приміщенням підлягає припиненню на вимогу власника. За таких обставин, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року заяву представника позивача про залучення до участі у справі третіх осіб задоволено, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити та пояснили, що відповідач ОСОБА_3 розірвала шлюб із сином позивача ОСОБА_6 та виїхала із дитиною ОСОБА_4 для проживання за іншою адресою. Також вказалаи, що відповідач ОСОБА_3 має право власності на іншу квартиру.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. При цьому, від відповідача ОСОБА_3 на електронну адресу суду надходили пояснення щодо позовних вимог, в яких вона вказала, що визнає позовні вимоги в частині позбавлення її права користування житловим приміщенням, однак заперечує проти задоволення позовних вимог щодо малолітньої ОСОБА_4 . Також зазначила, що квартира, яка рахується за ОСОБА_3 , належить її матері.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 01.06.2021 року подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та розгляд справи провести без їх участі.

Представник третьої особи Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького 09.06.2021 року подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.03.2002 року, виданим Кіровоградською міською радою та архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 29.10.2020 року № 65945 (а.с. 3, 30).

Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 МРМК» від 13.05.2021 року № 284 ОСОБА_3 , 1991 р.н., та ОСОБА_4 , 2011 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають там з 05.10.2020 року (а.с. 28).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2021 року у справі № 405/6716/20, яке набрало законної сили 13.02.2021 року, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб, укладений між ними - розірвано (а.с. 32).

Як вбачається з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь-яких осіб, у тому числі, осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі, у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.11.2018 року у справі № 591/4595/16-ц.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідачі проживали у спірному будинку в якості членів сім`ї (дружина та дочка співвласника ОСОБА_6 ) і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач та треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 являються співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі спільним побутом із співвласниками не пов`язані, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 357/7940/16-ц.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Так, інтереси малолітньої дитини ОСОБА_4 у зв`язку з визнанням її такою, що втратила право користування житловим приміщенням не порушуються з огляду на те, що вона в спірній квартирі не проживає, а залишення малолітньої дитини зареєстрованою у спірній квартирі суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України.

При цьому, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.02.2021 року № 245724137 ОСОБА_3 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31), тобто відповідач має право власності на інше житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав є припинення дії, яка порушує право, пов`язаний зі вчиненням іншою особою дій, спрямованих на порушення права, належного особі (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Так, зокрема, такий позов може бути подано у випадку, коли іншою особою чиняться перешкоди у здійснення власником повноважень користування та розпорядження належним йому майном (негаторний позов - ст. 391 ЦК України).

При цьому, передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем(ами), який(і) користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі мали будь-які усні чи письмові домовленості щодо їх проживання у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з їх співвласниками. Більш того, з 05.10.2020 року відповідачі у даній квартирі не проживають.

На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідачі з 05.10.2020 року не проживають у квартирі, співвласником якої є позивач, та не є членами сім`ї позивача чи інших співвласників, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.06.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний