ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 766/3/20
Номер провадження: 22-ц/819/248/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року у складі судді Кузьміної О.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.06.2019 року між ним та відповідачем укладено письмовий договір позики, на виконання якого ОСОБА_1 отримав від нього 2000 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно та строком повернення до 11.11.2019 року. Оскільки у зазначений термін відповідач кошти за договором позики не повернув, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 2000 доларів США, а також відсотки у розмірі 600 доларів США.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2600,00 доларів США та вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 квітня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем не виконано зобов`язання за договором позики, чим порушене право позивача на повернення наданих ним коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на наданих сторонами та досліджених судом доказах та нормах матеріального права, які регулюють правовідносини, що склалися між сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 536 ЦК України передбачає сплату процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст.615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2019 року між сторонами досягнуто згоди про укладення договору позики, відповідно якого ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000 доларів США та зобов`язався сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 5% щомісячно з остаточним поверненням всієї суми до 11.11.2019 року, в підтвердження чого відповідачем складена письмова розписка.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що грошові кошти не отримував, а розписка від 11.06.2019 року складена під впливом обману.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач визнав факт отримання грошових коштів від позивача та свої зобов`язання по сплаті боргу, зазначивши про факт обману щодо їх спрямування з боку його представника та товариша позивача.

Відповідно до норм ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що доказів вчинення відносно відповідача шахрайських дій суду не надано, при цьому відповідач підтвердив факт досягнутих домовленостей за договором позики і свій підпис у розписці, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи та дослідив надані докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 29.01.2021 року

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська