ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/1432/20

провадження № 22-ц/4809/209/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2020 року у складі судді Андріянова С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СП ТОВ «Світловодськпобут» про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та припинення дій, які порушують його права.

В обґрунтування позову посилався на те, що 21 вересня 2007 року між ним та СП ТОВ «Світловодськпобут» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води терміном на 5 років. При цьому п. 28 Договору передбачено, що він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду.

Свої зобов`язання за вказаним договором він виконував у повному обсязі, своєчасно сплачував за надані послуги за встановленими тарифами, натомість свої зобов`язання за договором відповідач не виконував, оскільки якість послуг з теплопостачання була неякісною, а гаряче водопостачання взагалі було відсутнє.

Тому, у зв`язку з неналежним наданням відповідачем йому послуг з централізованого опалення та відсутністю гарячого водопостачання в м. Світловодську Кіровоградської області вже понад 20 років, він вирішив встановити електричне індивідуальне опалення в своїй квартирі, та звернувся з відповідною заявою до виконавчого комітету Світловодської міської ради.

Згідно рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року за № 942 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» йому було надано дозвіл на відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

02 серпня 2017 року згідно акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та ГВП квартири, який було складено в його присутності та членів комісії, було встановлено, що проведено відключення кв. АДРЕСА_1 від внутрішньо - будинкових мереж ЦО та ГВП. Централізоване опалення в квартирі відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані, встановлено електричне індивідуальне опалення відповідно до проекту.

16 серпня 2017 року рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП було затверджено акт від 07 липня 2017 року про відключення його квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП.

Позивач вважає, що з його сторони дотримано всіх необхідних вимог Закону щодо вчинення послідовності дій для відключення належної йому квартири від загальнобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання.

В подальшому він направив відповідачу вимогу про розірвання Договору та просив припинити нарахування за послуги теплопостачання, однак листом СП ТОВ «Світловодськпобут» від 18.05.2020 йому було відмовлено. Відповідач продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення, заборгованість по якій за період з 01.10.2017 по 01.05.2020 складає 23155,82 грн, що підтверджується копією Довідки № 58 від 29.05.2020.

Позивач просив розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 21.09.2007, укладений між ним та СП ТОВ «Світловодськпобут»; зобов?язати відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 16.08.2017.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2020 року позов задоволено.

Розірвано Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 21 вересня 2007 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 16 серпня 2017 року. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1681 грн 60 коп.

Встановивши факт припинення користування позивачем послугами відповідача з часу затвердження постійно діючою Міжвідомчою комісією виконкому Світловодської міської ради Акту про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП, тобто з 16 серпня 2017 року, та відсутності заборгованості за надання централізованого теплопостачання на час відключення, суд дійшов висновку, що є правові підстави для розірвання договору та зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за свої послуги з 16 серпня 2017 року, оскільки в укладеному договорі сторони передбачили можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги СП ТОВ «Світловодськпобут» зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, встановлено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідач зауважив, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Тобто, це право споживача на відключення від системи теплопостачання і розірвання договору про надання послуг з теплопостачання не є абсолютним, воно може бути реалізовано лише за певних умов.

Також, відповідач посилається на те, що рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункти 2.1, 2.2 Наказу № 4).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджений Наказом № 4, передбачено надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі за умови відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води всього будинку, а якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Позивачем не надано докази про відключення багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та не надано Протокол загальних зборів співвласників будинку про встановлення індивідуального опалення в багатоквартирному будинку.

Зазначає, що наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17.

Також зазначив, що умови договору не порушувалися, тому правові підстави для його розірвання, передбачені ст. ст. 651, 652 ЦК України, відсутні. Позивачем не надано суду доказів щодо порушення умов договору зі сторони відповідача, не надано рішення співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та рішення органу місцевого самоврядування про відключення багатоквартирного будинку від мереж ЦО на момент здійснення ним відключення своєї квартири, тобто на 16.08.2017.

Відповідач звертає увагу, що позивачем в позовній заяві підставою для відключення ним квартири був дозвіл наданий рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 597 від 08.10.2018 на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості та встановлення індивідуального опалення відповідно до додатку № 1.

Зазначає, що особовий рахунок на квартиру є внутрішнім первинним бухгалтерським документом відповідача і суд не може втручатись у господарську діяльність підприємства, зобов`язуючи його вносити зміни до бухгалтерського обліку. Відповідач вважає, що нарахування по особовому рахунку позивача платежів за послуги теплопостачання не встановлює для позивача будь-яких обов`язків.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції вважає обґрунтованим, законним та таким, що ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що має право на розірвання договору у відповідності до умов визначених у пункті 29, однак чинний Договір дозволяє відповідачу звертатися до суду про видачу судових наказів про стягнення заборгованості.

Просив рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут» без задоволення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Відповідач СП ТОВ «Світловодськпобут» є постачальником послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в м. Світловодську, зокрема надає послуги з теплопостачання в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 .

21 вересня 2007 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач) був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з умовами якого Виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7.1 Договору. Договір укладений строком на 5 (п`ять) років роки та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року за № 942 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» та Додатку №1 до рішення «Реєстр громадян, які подали заяви щодо надання дозволів на відключення від мереж ЦО та ГВП», ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 7).

З Акту обстеження щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири (приміщення) від 02 серпня 2017 року вбачається, що комісією у складі ОСОБА_1 , представників УЖКГ міськвиконкому Носенко Т.В., Світловодського РЕМ Зубкова А.М., Світловодського УЕГГ Щербини В.І. встановлено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 проведено відключення від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Централізоване опалення в квартирі (приміщенні) відсутнє, транзитні стояки опалення ізольовані, встановлено електричне індивідуальне опалення, відповідно до проекту (а.с.8).

Актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 07 липня 2017 року, затвердженого Рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №4 від 16 серпня 2017 року підтверджено, що квартира ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відключена від централізованого опалення, шляхом видимого розриву зварюванням приєднань радіаторів, заварюванням та ізолювання стояків (а.с.9).

Згідно довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №57 від 29 травня 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту теплову енергію станом на 01 вересня 2017 року відсутня (а.с.15).

Копією заяви ОСОБА_1 від 04 травня 2020 року підтверджується факт звернення останнього до СП ТОВ «Світловодськпобут» з проханням розірвати Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 21 вересня 2007 року, що укладений між ним та СП ТОВ «Світловодськпобут», у зв`язку із встановленням у його квартирі індивідуального опалення, та припинити нарахування плати за послуги з моменту відключення квартири від централізованого опалення, тобто з 16 серпня 2017 року (а.с.10).

З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №58 від 29 травня 2020 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту теплову енергію станом на 01 травня 2020 року становить 23155 грн. 82 коп. Дана обставина свідчить про те, що відповідач нараховує позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, оскільки заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01 вересня 2017 року була відсутня (а.с.16).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити рішення районного суду без змін.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 19 Закону № 1875-ІV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів всіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Виконавець зобов`язаний забезпечити своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору (п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІV ).

Споживач має право отримувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV).

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІV, споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; додержуватися санітарних норм та житлового і містобудівного законодавство щодо здійснення ремонту або реконструкції приміщень чи їх частин, не допускати порушення законних прав інших учасників у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 6 ст. 26 цього Закону у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

За загальними нормами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Питання надання послуг з ЦО і ПГВ унормовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктом 25 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 були внесені зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Так, відповідно до пункту 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання й прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з пунктом 2.2 Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку системи теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником системи теплопостачання.

Пунктом 2.2.2 Порядку передбачено, що підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку.

Зі змісту вказаних норм убачається, що необхідною умовою для прийняття Комісією рішення про відключення багатоквартирного будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є наявність протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Для прийняття такого рішення необхідна наявність, зокрема, рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення, яке підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ПГВ і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження.

Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-96цс12 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 766/13874/17.

Обґрунтовуючи свої вимогу про розірвання договору про надання послуг з ЦО і ГВП та похідну від неї вимогу про зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за такі послуги, позивач посилався на таке: по-перше, невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, які виникли з укладеного між ними договору; по-друге, прийняте позивачем рішення про розірвання договору у зв`язку зі зникненням у нього потреби в отриманні послуг, які надає відповідач, що зумовлено його відключенням від мережі ЦО і ПГВ та влаштування у квартирі індивідуального електричного опалення.

Вище апеляційний суд вже згадував, що відповідно до частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, позивач не вказав на конкретні факти порушення відповідачем умов укладеного між ними договору, відповідних доказів на їх підтвердження суду не надав.

У зв`язку з цим відсутні підстави для розірвання договору через істотні його порушення відповідачем.

Частина 2 статті 651 ЦК України також відсилає до інших законів або умов договору, які визначають підстави за наявності яких договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Однак, Закон № 1875-ІV, а також договір від 21 вересня 2007 року не передбачають підстав, за яких договір може бути розірваний в судовому порядку на вимогу однієї із його сторін.

Натомість ч. 3 ст. 651 ЦК України встановлює, що підставою для розірвання або зміни договору може бути одностороння відмова від нього у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

В таких випадках договір змінюється або розривається не за рішенням суду, а на підставі одностороннього правочину відмови від договору або його частини одного з учасників договору без згоди іншого.

Втручання суду в реалізацію стороною договору його права, визначеного умовами договору або законом, на розірвання договору в односторонньому порядку не вимагається.

З часу вчинення такого одностороннього правочину договір є відповідно розірваним або зміненим.

Право відповідача, як споживача послуг з ЦО і ПГВ, на розірвання договору внаслідок односторонньої відмови від нього передбачено ч. 6 ст. 26 Закону № 1875-ІV та п. 29 договору від 21 вересня 2007 року.

І Закон, і договір визначають, що споживач має право розірвати договір у разі зникнення потреби в отриманні послуги або його відмови від користування нею.

Проте, Закон і договір обумовлюють реалізацію споживачем свого права на розірвання договору, внаслідок односторонньої відмови від нього, дотриманням ним встановленого законом порядку.

Такий порядок встановлений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (зі змінами).

Аналіз цих нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що для розірвання договору про надання послуг з ЦО та ПГВ необхідно виконати умови, які дають можливість від`єднання від централізованих мереж, через які ці послуги надаються виробником споживачу.

У справі, яка переглянута в апеляційному порядку, суд першої інстанції встановив, що відповідач здійснив відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ПГВ на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942.

Проте, рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2018 року, яке набрало законної сили, у справі ЄУН: 401/3872/16-а за адміністративним позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради, треті особи на стороні відповідача: громадяни, в тому числі ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942, яким ряду громадян, у тому числі ОСОБА_1 , надано дозволи на відключення від мереж ЦО та ПГВ.

При цьому у тій справі суд встановив, що виконком ухвалив своє рішення з порушенням законодавства, зокрема, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (зі змінами), та погодив відключення належної відповідачу квартири від системи ЦО та ПГВ без згоди всіх співвласників будинку.

В порядку адміністративного судочинства суди двох інстанції констатували, що правових підстав для ухвалення рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942 не існувало.

Як учасник тієї справи, ОСОБА_1 судове рішення не оскаржував.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України рішення у адміністративній справі ЄУН: 401/3872/16-а має преюдиційне значення, а обставини встановлені ним не підлягають доказуванню у цій справ.

Вирішуючи спір у справі, рішення в якій переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009, виходив з того, що рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942 являється актом індивідуальної дії, застосований одноразово і вичерпав свою дію фактом його виконання до моменту визнання протиправним в судовому порядку, що унеможливлює його зміну або скасування. Це, на думку місцевого суду, вказує на правомірність відключення квартири позивача від мереж ЦО та ПГВ.

Погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна. Перш за все суд невірно витлумачив рішення Конституційного Суду України, зазначивши таке: «Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання».

Отже, Конституційний Суд України вказав на неможливість зміни чи скасування органом місцевого самоврядування свого акту ненормативної дії після його виконання, але Суд не вказав на неможливість оскарження такого акту в судовому порядку.

Проте у постанові від 08 грудня 2009 року Верховний Суд України зробив висновок, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема, у моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в п. 14 постанови від 11 вересня 2019 року у справі ЄУН: 520/12022/17.

Оскільки рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942, на підставі якого позивач здійснив відключення своєї квартири від мережі ЦО і ПГВ, не лише визнано судом протиправним, а й скасовано, то воно не діє з моменту його прийняття (з 22 листопада 2016 року).

У зв`язку з цим дії відповідача по від`єднанню від системи ЦО та ПГВ, не можна вважати правомірними, хоч вони і були вчинені до скасування рішення виконкому судом, бо неправомірне і скасоване судом рішення органу місцевого самоврядування не може бути легітимною підставою для вчинення будь-яких дій особою, якої воно стосується та не породжує для неї правових наслідків.

Чинного рішення компетентного органу про надання згоди на відключення відповідач суду не надав, а отже не довів правомірність своїх дій.

Такий доказ не може бути замінений іншими доказами у справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач не виконав передбачених законодавством умов, які давали б йому право на розірвання договору з відповідачем в односторонньому порядку.

Суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам у справі, зокрема, рішенню виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22 листопада 2016 року № 942, що потягло неправильність його висновків.

Суд помилково задовольнив вимогу позивача про розірвання договору та похідну від неї вимогу про зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за послуги з 16 серпня 2017 року.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване судове рішення не відповідає, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням наведеного та положень статті 376 ЦПК України, які надають апеляційному суду право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та при порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та припинення нарахування плати за централізоване опалення. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко