ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звернувшись до суду з цим позовом та уточнивши позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 07.02.2008 року між Банком та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03КН, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 600 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 06.02.2018 року.

Зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 договору поруки № 03КН від 07.02.2008 року та з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту станом на 19.04.2012 року виникла заборгованість у розмірі 1123859,21 доларів США, що складається з: 585496,56 заборгованості за тілом кредиту; 356975,75 доларів США заборгованості за відсотками; 127839,96 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; штрафів: 31,33 доларів США фіксованої частини; 53515,61 доларів США процентної складової.

Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1123859,21 доларів США; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судові витрати у справі (а.с.2-3 т.1, а.с.238-239, т.2).

30.05.2012 року по справі було ухвалено заочне рішення (а.с. 37 т. 1).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2012 року заочне рішення від 30.05.2012 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 68 т. 1).

08.02.2013 року по справі ухвалено заочне рішення (а.с. 111-113 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2013 року скасоване та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог (а.с. 158-160 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.10.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 209-211 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог (а.с. 317-321 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.01.2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2013 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 60-62 т. 2).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2016 року провадження у справі в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» закрито, справу направлено за підсудністю до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 97-98 т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2016 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019 року провадження у справі в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 697 171 (шістсот дев`яносто сім тисяч сто сімдесят один) долар США 54 центи (що за курсом НБУ станом на 23.03.2012 року 7,98 становить 5 563 428,89 грн.), котра складається з: 585 496,56 доларів США (що еквівалентно 4 672 262,55 грн.) заборгованості за тілом кредиту; 99 669,20 доларів США (що еквівалентно 795 360,21 грн.) заборгованості за відсотками за користування кредитом; 12 005,78 доларів США (що еквівалентно 95 806,12 грн.) пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі по 1609,50 грн. з кожного.

У задоволенні решти вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено (а.с.211-219,т.4).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, яким в позові відмовити (а.с.216-228, т.4).

В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначають, що суд першої інстанції при дослідженні письмових доказів, не звернув уваги, що Договір поруки № НОМЕР_1 укладений ОСОБА_2 07.02.2007 року, а не як зазначив суд 07.02.2008 року. В зв`язку з цим, вважають, що договір поруки, яким ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_1 своїх зобов`язання за кредитним договором від 07.02.2008 року, ОСОБА_2 не укладав.

Крім того, 06.11.2017 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, де Банк не просив стягувати солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за потрібне апеляційні скарги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03КН, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 600 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 06.02.2018 року (а.с. 9-14 т. 1).

Зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 договору поруки № 03КН від 07.02.2008 року та з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

Відповідно до зазначеного договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та додатку № 1 до нього, ПАТ «Акцент-банк» як поручитель відповідає перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором у розмірі 10 000 грн, тобто ПАТ «Акцент-банк» і ОСОБА_1 відповідають перед кредитором як солідарні боржники в частині вимог у розмірі 10 000 грн. (а.с. 7-8, 15-16 т. 1).

Позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19.04.2012 року виникла заборгованість у розмірі 1123859,21 доларів США, що складається з: 585496,56 заборгованості за тілом кредиту; 356975,75 доларів США заборгованості за відсотками; 127839,96 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; штрафів: 31,33 доларів США фіксованої частини; 53515,61 доларів США процентної складової.

Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-5 т. 1).

Встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,43 га, яка розташована в с. Поляниця ур. Росіш Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, для погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 03 КН від 07.02.2008 року на загальну суму 5 555 184,19 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 149-151 т. 1).

Згідно з наданою АТ КБ «ПриватБанк» довідкою рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, предмет іпотеки не реалізований (а.с. 53 т. 4).

Згідно із ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки.

Встановлено, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03КН, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 600 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 06.02.2018 року (а.с. 9-14 т. 1).

В матеріалах справи міститься договір поруки № 03КН від 07.02.2007 року укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п.1.1 предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 03КН від 07.02.2007 року.

Однак, суд першої інстанції при дослідженні письмових доказів, не звернув уваги, що Договір поруки № НОМЕР_1 укладений ОСОБА_2 07.02.2007 року, а не як зазначив суд 07.02.2008 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що договір поруки, яким ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_1 своїх зобов`язання за кредитним договором від 07.02.2008 року, ОСОБА_2 не укладав.

За таких підстав, у задоволенні вимог щодо поручителя слід відмовити.

Як вбачається з позову, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором, станом на 19.04.2012 року, у розмірі 1123859,21 доларів США, що складається з: 585496,56 заборгованості за тілом кредиту; 356975,75 доларів США заборгованості за відсотками; 127839,96 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; штрафів: 31,33 доларів США фіксованої частини; 53515,61 доларів США процентної складової.

Однак, звернувшись 17.11.2009 року до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.174 т.4), АТ КБ «ПриватБанк» скористалося своїм правом дострокового стягнення кредиту, у зв`язку з чим порядок, умови і строк виконання основного зобов`язання змінилися, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 с. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи дійшла до висновку щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 оскільки, позичальник належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Колегія суддів дослідивши розрахунок заборгованості дійшла до висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 697 171 долар США 54 центи (що за курсом НБУ станом на 23.03.2012 року 7,98 становить 5 563 428,89 грн.), котра складається з: 585 496,56 доларів США (що еквівалентно 4 672 262,55 грн.) заборгованості за тілом кредиту; 99 669,20 доларів США (що еквівалентно 795 360,21 грн.) заборгованості за відсотками за користування кредитом; 12 005,78 доларів США (що еквівалентно 95 806,12 грн.) пені.

Заборгованість за відсотками та пеню, розраховані станом на 17.11.2009 року.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц.

Щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 10 000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач заявив вимоги до позичальника за кредитним договором, яким є фізична особа ОСОБА_1 , та поручителів, якими є юридична особа ПАТ «Акцент-Банк» та фізична особа ОСОБА_2 .

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо. Одним з видів акцесорного зобов`язання є порука.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно із частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, тобто нерозривно пов`язані між собою або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до них є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя в такому разі частково збігається з обсягом відповідальності боржника, а тому при визначенні юрисдикції суд має враховувати, що відповідачі у справі пов`язані солідарним обов`язком як боржники.

Вирішення за правилами цивільного судочинства такого спору в частині позовних вимог до боржника, який є фізичною особою, а за правилами господарського судочинства - в частині позовних вимог до поручителя, який є юридичною особою та несе солідарну з боржником відповідальність, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.

Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, заявлені до 15 грудня 2015 року, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таку правову позицію неодноразово висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року № 14-40цс18, від 21 березня 2018 року № 14-41цс18, від 25 квітня 2018 року № 14-74цс18, а також від 20 червня 2018 року № 14-224цс18.

Таким чином, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 10 000,00 грн. повинні розглядатись судом за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідно до зазначеного договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та додатку № 1 до нього, ПАТ «Акцент-банк» як поручитель відповідає перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором у розмірі 10 000 грн, тобто ПАТ «Акцент-банк» і ОСОБА_1 відповідають перед кредитором як солідарні боржники в частині вимог у розмірі 10 000 грн. (а.с. 7-8, 15-16 т. 1).

Відповідно до пункту 8 договору поруки від 20 жовтня 2010 року, вищезазначений договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким установлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Разом з тим, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи той факт, що на час розгляду справи доказів неправомірності договору поруки № 167 від 20.10.2010 року суду не надано та судом таких даних не встановлено, дійшла до висновку про солідарне стягнення з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , суми заборгованості у розмірі 10 000,00 грн.

Посилання апелянтів на те, що 06.11.2017 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, де Банк не просив стягувати солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн, колегією суддів до уваги не приймаються та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем були надані письмові пояснення щодо вірної редакції прохальної частини уточненої позовної заяви щодо солідарного стягнення вказаної заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 07.02.2008 року у розмірі 697 171 долар США 54 центи (що за курсом НБУ станом на 23.03.2012 року 7,98 становить 5 563 428,89 грн.), котра складається з: 585 496,56 доларів США (що еквівалентно 4 672 262,55 грн.) заборгованості за тілом кредиту; 99 669,20 доларів США (що еквівалентно 795 360,21 грн.) заборгованості за відсотками за користування кредитом; 12 005,78 доларів США (що еквівалентно 95 806,12 грн.) пені; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн.

За приписом ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір, за подання позовної заяви, в розмірі 3219 грн.

З акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, за подання апеляційної скарги, в розмірі 2414,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року, в оскаржуваній частині скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.02.2008 року у розмірі 697 171 (шістсот дев`яносто сім тисяч сто сімдесят один) долар США 54 центи (що за курсом НБУ станом на 23.03.2012 року 7,98 становить 5 563 428,89 грн.), котра складається з: 585 496,56 доларів США (що еквівалентно 4 672 262,55 грн.) заборгованості за тілом кредиту; 99 669,20 доларів США (що еквівалентно 795 360,21 грн.) заборгованості за відсотками за користування кредитом; 12 005,78 доларів США (що еквівалентно 95 806,12 грн.) пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 219 грн.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 414,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: