Постанова

Іменем України

09 червня 2021 року

м. Київ

справа № 642/2110/20

провадження № 61-7013св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кравець Вадим Валентинович,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

від 11 лютого 2021 року.

Короткий зміст скарги та її обґрунтування

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В. В.

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. перебуває виконавче провадження № 60110384, відкрите на підставі виконавчого листа № 642/3377/17, виданого 11 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова. Заявник вказував, що про існування постанови приватного виконавця від 19 вересня 2019 року про арешт майна боржника він дізнався 14 квітня 2020 року з інформаційного сайту ДП «Сетам», оскільки зазначена постанова боржнику не надсилалась. З указаного інформаційного сайту він також дізнався, що квартира

АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності і в якій зареєстрована його родина, виставлена на продаж, вартість квартири 240 тис. грн. Заявник вказував, що постанова приватного виконавця від 19 вересня 2019 року підлягає скасуванню, оскільки боржник на час відкриття виконавчого провадження був зареєстрований у спірній квартирі, його майно на території м. Києва відсутнє, а приватний виконавець виконавчого округу м. Києва не має права здійснювати виконавчі дії за межами свого виконавчого округу. Крім того, наголошував на тому, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, яка у разі примусового виселення втратить єдине житло і стане безпритульною. Стверджував, що оцінка вартості квартири відбувалась без участі боржника, вартість квартири, за якою вона виставлена на торги, не відповідає її ринковій вартості.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив: визнати причини пропуску строку оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. від 19 вересня 2019 року про арешт майна боржника поважними; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника № 36147388 від 19 вересня 2019 року; визнати протиправними дії приватного виконавця Кравця В. В. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова, у складі судді

Вікторова В. В., від 03 грудня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2020 року, та скасовано зупинення в рамках виконавчого провадження № 60110384 стягнення за виконавчим листом, виданим 11 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі № 642/3377/17, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу до розгляду скарги по суті на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, що знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, тому постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника є законними. Також суд першої інстанції вказував, що спірна квартира виступала забезпеченням повернення боргу і саме під час вчинення цього правочину необхідний був дозвіл органів опіки і піклування, а не на стадії виконання судового рішення. Дружина заявника є співвласником квартири АДРЕСА_2 , тому реалізація квартири у межах виконавчого провадження не порушить права неповнолітнього на житло. Крім того, районний суд виходив із того, що ОСОБА_1 отримував постанову приватного виконавця від 17 січня

2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, що підтверджено зворотнім повідомленням АТ «Укрпошта». Чинне законодавство не передбачає обов`язку проведення оцінки за участю боржника, погодження з ним вартості предмету оцінки, а заперечень щодо вартості майна на адресу приватного виконавця від боржника не надходило.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу

м. Києва Кравця В. В. щодо передачі на реалізацію квартири

АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що скарга на дії приватного виконавця не містить обґрунтування незаконності постанови приватного виконавця від 19 вересня 2019 року про накладення арешту на майно боржника. Дії приватного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження та постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 та його представником не оскаржувались. Задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при передачі квартири на реалізацію приватний виконавець не отримав довідку про зареєстрованих у квартирі осіб, не перевірив чи зареєстровані у квартирі неповнолітні діти, не отримав дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду на передачу спірного майна на реалізацію. Крім того, суд апеляційної інстанції виходив із того, що приватний виконавець призначив суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки 2/3 частин квартири, а на реалізацію виставив всю квартиру в цілому. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що приватний виконавець не ознайомив ОСОБА_1 з результатами оцінки квартири.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка їх подала

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року і направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12, відповідно до якого отримання дозволу органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право на користування яким мають діти, вимагається саме від боржника, а також на більш ранній стадії, аніж процес реалізації майна внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу об`єкта нерухомості. Особа, яка подала касаційну скаргу, наголошує на тому, що боржник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітня дитини, яка зареєстрована у спірній квартирі, є його дитиною.

Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується у частині задоволення скарги, тому в іншій частині касаційному перегляду не підлягає в силу вимог статті 400 ЦПК України.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 вересня 2019 року приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60110384 за заявою ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_2 , щодо виконання виконавчого листа № 642/3377/17, виданого 11 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 8 850 000 грн. Виконавче провадження представник стягувача просив відкрити за місцем знаходження майна - коштів боржника, які знаходяться на рахунках, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. від 19 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 60110384 на все майно, що належить боржнику, в межах звернення стягнення на суму

9 738 000 грн був накладений арешт.

Копією супровідного листа, журналом реєстрації вихідної кореспонденції приватного виконавця Кравця В. В. за період з 19 вересня 2020 року

по 20 вересня 2019 року, списком № 3788 згрупованих поштових відправлень та квитанцією АТ «Укрпошта» підтверджується направлення копії постанови приватного виконавця боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 26 січня 1999 року квартира

АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 по 1/3 частині кожному.

13 червня 2006 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_1 належні йому

2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

24 грудня 2019 року приватний виконавець в межах виконавчого провадження № 60110384 направив відділу реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради вимогу приватного виконавця № 2305, у якій у триденний термін вимагав надати інформацію про осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Листом від 14 січня 2020 року № 0310-43/27 відділ реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради повідомив приватного виконавця, що Чугуївська міська рада не є розпорядником запитуваної інформації.

14 січня 2020 року приватний виконавець направив Новопокровській селищній раді Чугуївського району Харківської області вимогу № 384 про надання у триденний термін інформації про осіб (у тому числі дітей), які зареєстровані або проживають у квартирі

АДРЕСА_1 .

24 грудня 2019 року приватний виконавець Кравець В. В. у присутності двох свідків склав акт про те, що при виїзді за адресою: квартира АДРЕСА_1 , на дзвінки та стукіт ніхто не відчинив, опис буде проведений за наявною технічною документацією.

24 грудня 2019 року приватний виконавець виніс дві постанови про опис та арешт 2/3 частин та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Постановою від 17 січня 2020 року приватний виконавець призначив суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки 2/3 частин квартири квартирі АДРЕСА_1 .

01 квітня 2020 року приватний виконавець Кравець В. В. подав заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме, квартири квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 24 червня 2020 року № 771 слідує, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року

№ 2831/5 ( далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Пунктом 3 Розділу II Порядку визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами

третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - надається копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 зазначила про відсутність порушення статей 17, 18 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України від 02 червня 2005 року «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, оскільки за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки.

У відповідності до частиничетвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року у справі

№ 642/6929/20 визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. у виконавчому провадженні

ВП № 60110384. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. про відкриття виконавчого провадження

ВП № 60110384 від 19 вересня 2019 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В. В. від 26 квітня 2021 року скасовано постанову про арешт майна боржника

ВП № 36147388 від 19 вересня 2019 року на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року у справі № 642/6929/20.

Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 квітня 2021 року виконавчий лист № 642/3377/17 від 11 квітня 2018 року повернуто приватним виконавцем стягувачу без прийняття до виконання.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що повернення виконавчого листа стягувачу без виконання унеможливлює проведення виконавцем виконавчих дій у ВП № 60110384, зокрема проведення примусової реалізації нерухомого майна, а отже мотивувальна частина оскарженого судового рішення підлягає зміні.

У відповідності до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович