Справа № 653/1868/20
Провадження № 2/653/181/21
РІШЕННЯ
іменем України
заочне

02 червня 2021 року
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Циби Г.О.
позивача ОСОБА_1
представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» філії «Центру з будівництва та ремонту колії» структурного підрозділу «Новоолексіївської колійної машинної станції», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» філії «Центру з будівництва та ремонту колії» структурного підрозділу «Новоолексіївської колійної машинної станції», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, який мотивує тим, що з 02 грудня 2016 року він працював монтером 4 розряду цеху ремонтно-колійних робіт. 27 лютого 2017 року він був прийнятий на військову службу за контрактом в особливий період. В період його військової служби, начальник Новоолексіївської колійної машинної станції видав наказ №36/ОС від 04 квітня 2017 року, яким звільнив ОСОБА_1 з роботи на підставі п.3 ст.36 КЗпП України. Зазначає, що наказ разом із трудовою книжкою йому було видано 16 червня 2020 року, вважає своє звільнення незаконним, оскільки контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України уклав під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, як військослужбовець, ніс службу особливого характеру під час дії в державі особливого періоду, а тому користується пільгами передбаченими ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та частиною 3 ст. 119 КЗпП України.

У зв`язку із викладеним, просить: визнати наказ (розпорядження) начальника Новоолексіївської колійної машинної станції Кургузова М.М. №36/ОС від 04 квітня 2017 року про звільнення з роботи на підставі п.3 ст. 36 КЗпП України незаконним та скасувати його; поновити його на роботі на посаді монтера 4 розряду цеху ремонтно-колійних робіт Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр з будівництва та ремонту колії» структурний підрозділ «Новоолексіївська колійна машинна станція» та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки, проте до судового засідання не з`явились, і від них не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та проаналізувавши відповідні норми законодавства України, суд дійшов до наступного.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 01 лютого 2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 грудня 2016 року був прийнятий в цех ремонтно-колійних робіт монтером колії 4 розряду на підставі наказу №9 від 30 листопада 2016 року.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Контракт укладено строком на три роки.

Згідно довідки виданої 29 травня 2019 року т.в.о. командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 старший солдат ОСОБА_1 в період з 25 липня 2018 року по 14 листопада 2018 року та з 01 грудня 2018 року по 14 березня 2019 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Також, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , виданої 26 травня 2020 року старший солдат ОСОБА_1 в період з 07 жовтня 2019 року по 26 лютого 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 23 травня 2018 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Наказом (розпорядженням) № 36/ОС від 04 квітня 2017 року за підписом начальника Новоолексіївської колійної машинної станції ОСОБА_5 - ОСОБА_1 звільнено з посади монтера колії 4 розряду цеху ремонтно-колійних робіт на підставі п.3 ст. 36 КЗпП України. Причина звільнення: призив на військову службу за контрактом. Підстава: контракт про проходження військової служби від 27 лютого 2017 року, повістка військомату. Із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 04 квітня 2017 року. Згідно запису, копія наказу видана ОСОБА_1 16 червня 2020 року.

Про вищевказане свідчить також запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 лютого 2008 року, належній ОСОБА_1 .

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень статей 1 та 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Строкова військова служба є видом військової служби.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 119 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною другою статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що громадяни України прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою та четвертою статті 119 КЗпП України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Гарантії, передбачені частинами третьою, четвертою статті 119 КЗпП України надаються особам, які були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.

Положення статті 119 КЗпП України поширюються на таких осіб незалежно від подання ними заяви про звільнення.

Рішенням Ради Національної безпеки та оборони України "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України", введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року N 189/2014 передбачено, що в Україні виникла кризова ситуація, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Відповідно до примітки до статті 4 Закону України "Про Раду Національної безпеки та оборони України" кризовою ситуацією вважається крайнє загострення протиріч, гостра дестабілізація становища в будь-якій сфері діяльності, регіоні, країні.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 15 січня 2015 року N 116-VII, який набрав чинності 08 лютого 2015 року, було внесено зміни до статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та абз. 1 частини другої цієї статті викладений наступним чином: "за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону в Україні" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року N 303/2014, в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України "Про демобілізацію" після стабілізації обстановки на сході України.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", який був затверджений Законом від 15 січня 2015 року N 113-VIII, оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації, і Кабінету Міністрів України доручено перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту сьомого цього Указу Президента України, керівникам органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності доведено до відома, що згідно зі статтею 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статтею 119 КЗпП України, за громадянами України, які проходять військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, закріплені гарантії щодо збереження за ними місця роботи (посади) на термін, що не перевищує одного року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що на час укладення позивачем контракту діяла кризова ситуація, що загрожує національній безпеці та обороні України щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальній цілісності України, які вимагали проведення часткової мобілізації, з початком якої, настав особливий період діяльності усіх інституцій України, який не закінчений на час розгляду спору, тому підстави для звільнення позивача відповідно до пункту 3 статті 36 КЗпП України у відповідача були відсутні.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що звільнення позивача було незаконним, а тому наказ про його звільнення слід скасувати, поновивши ОСОБА_1 на роботі, на посаді монтера 4 розряду цеху ремонтно-колійних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання роботи, але не більш як за один рік.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Так, звільнення позивача відбулося 04 квітня 2017 року, тому середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за останні два місяці роботи, що передують звільненню, а саме за березень та лютий 2017 року.

У відповідності до довідки про доходи заробіток позивача за останні два місяці роботи без утримання податків становить 3349,61 грн.

Середньомісячна заробітна плата складає: (лютий 3299,61 грн. + березень 50,00 грн.) / 2 = 1674 грн. 80 коп.

Середньоденна заробітна плата складає: 1674,80 грн./ 21 (робочих днів) = 79,75 грн.

Стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід відраховувати з дня звільнення по дату винесення рішення про поновлення на роботі.

З огляду на це, суд задовольняє позов в межах позовних вимог та вирішує стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» філії «Центру з будівництва та ремонту колії» структурного підрозділу «Новоолексіївської колійної машинної станції», на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 82700 грн. 75 коп. (79,75 грн. х 1037 днів вимушеного прогулу) без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь середньомісячної заробітної плати в сумі 1674 грн. 80 коп. підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2102,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтями 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» філії «Центру з будівництва та ремонту колії» структурного підрозділу «Новоолексіївської колійної машинної станції», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати наказ (розпорядження) начальника Новоолексіївської колійної машинної станції Кургузова М.М. №36/ОС від 04 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.3 ст. 36 КЗпП України незаконним та скасувати його.
Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на роботі на посаді монтера 4 розряду цеху ремонтно-колійних робіт Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр з будівництва та ремонту колії» структурний підрозділ «Новоолексіївська колійна машинна станція» (, адреса: Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул. Залізнична,1).
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр з будівництва та ремонту колії» структурний підрозділ «Новоолексіївська колійна машинна станція» (, адреса: Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул. Залізнична,1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 82700 (вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 75 коп. без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр з будівництва та ремонту колії» структурний підрозділ «Новоолексіївська колійна машинна станція» (, адреса: Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул. Залізнична,1) на користь держави судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, класифікація доходів бюджету 22030106.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати в сумі 1674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) грн. 81 копійок підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова