ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/270/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2994/20 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року у складі судді Коваля А.Б.,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 17500 грн. за оренду його майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від15 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, а тому на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Вказував, що позов по суті справи не розглядався, а формальні недоліки перешкодили правильному вирішенню питання на стадії залишення заяви без руху. Аргументи позивача були проігноровані судом. Наведені судом недоліки позовної заяви є необґрунтованими, а повернення її судом позивачу призвело до обмеження ОСОБА_2 в доступі до суду.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 січня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає даним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ОСОБА_2 подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме до позовної заяви не було надано документів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві та не зазначено наявність у ОСОБА_2 або іншої особи оригіналу єдиного доданого письмового доказу, копію якого долучено до позову, а саме дублікату, що має силу оригіналу договору дарування від 27 травня 1994 року.

Даною ухвалою суду було встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, що не може перевищувати 5 днів з дня отримання ним копії ухвали та роз`яснено, що в разі неусунення недоліків позовної заяви, вона буде визнана неподаною та повернута позивачу.

7 вересня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду заперечення, де вказав, що оригінал дублікату договору належить йому, а оригінал договору був викрадений ОСОБА_3 , тобто у неї і знаходиться. Повторно направляти копію дублікату договору до суду не вбачає за необхідне, а тому просив відкрити провадження у справі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, не зазначив докази, якими підтверджуються обставини викладені в позовній заяві.

Проте такі висновки суду не відповідають нормам процесуального права і нормам матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у своїх запереченнях на ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху, вказав, що оригінал договору дарування знаходиться у відповідача - ОСОБА_3 , крім того, позивачем було надано до позовної заяви ксерокопію дубліката договору дарування від 27 травня 1994 року.

Положенням ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Тобто, питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про відсутність доказів при відкритті провадження, як підстава для повернення позовної заяви, є передчасним таким, що не відповідає процесуальному законодавству.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 серпня 2020 року вказано однією з підстав для залишення позовної заяви без руху те, що позивачем не зазначено наявності у нього або іншої особи оригіналу єдиного доданого письмового доказу, копію якого долучено до позову, а саме дублікату, що має силу оригіналу договору дарування від 27 травня 1994 року.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст.175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Із заперечення ОСОБА_2 на ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху, вбачається, що він зазначив про те, що оригінал договору дарування був викрадений і знаходиться у відповідача - ОСОБА_3 , крім того, позивачем було надано до позовної заяви ксерокопію дубліката договору дарування від 27 травня 1994 року.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Тобто подання наявних доказів є правом позивача і щодо інших доказів, то суд першої інстанції міг уточнити під час проведення попереднього судового засідання.

Проте на зазначене, суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.

Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: С. І. Бондаренко

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова