Провадження № 2/947/2945/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року

Київський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Якубовській О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -,

Встановив:

АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» у травні місяці 2021 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 1312.2011 року у сумі 18433,25 грн., стверджуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав у повному обсязі - своєчасно не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, тому і утворилась заборгованість за договором кредиту, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 15760,31 грн. і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2672,94 грн. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов було розподілено судді Калашніковій О.І.

Ухвалою суду від 17.05.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

До судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач до суду не з`явився, відзив (пояснення) за позовом не надав, про дату, час і місце розгляду справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону за місцем реєстрації і за телефоном, що міститься у матеріалах справи.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

13.12.2011 року ПАТ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки, шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір. На підставі зазначеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків, визначених Тарифами Банку.

Банк доводить, що в порушення умов договору ОСОБА_1 не повернув у повному обсязі отримані та використані грошові кошти та не сплатив у повному обсязі відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого з дати укладання договору по 12.04.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 18433,25 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 15760,31 грн. і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2672,94 грн.

У якості доказів позовних вимог Банк надав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13.12.2011 року, розрахунок заборгованості за договором кредиту від 13.12.2011 року, виписки про рух грошових коштів на рахунках відповідача, відкритих у Приватбанку, довідку про видачу за вищевказаним договором кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування, витяг з Тарифів, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Посилаючись на п.2.1.1.5.5. Договору, положення ст.ст.526,530, 634,1054,1050 ЦК України, банк вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.12.2011 року заборгованість за простроченим тілом кредиту і заборгованість за простроченими відсотками в загальній сумі 18433,25 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.12.2011 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є безпідставними.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За змістом позовних вимог станом на 12.04.2021 року заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту становить 15760,31 грн.

За кредитним договором від 13.12.2011 року банк надає розрахунок заборгованості, починаючи з 24.07.2013 року. На цей період кредитний ліміт відповідачу банк встановив у розмірі 8 000 грн (а.с.14). За період з 24.07.2013 року по 31.05.2015 року банк вказує, що заборгованість відповідача за кредитом складає 11519,42 грн і 324,99 грн заборгованість за відсотками (а.с.5-7). У цьому розрахунку відсутня колонка щодо витрат відповідача, тому перевірити суму заборгованості суд позбавлений можливості. Суд звертає увагу, що при наявності заборгованості за кредитом банк збільшую відповідачу кредитний ліміт у 2013 році до 16200 грн., а у 2018 році до 21000 грн.

Як убачається з розрахунку період з 01.06.2015 року по 12.04.2021 року (а.с.8-13) відповідачем було використано кредитних коштів в сумі 41195 грн. (третя колонка розрахунку), а внесено на погашення заборгованості 70682 грн. (21 колонка розрахунку). Розрахунок, наданий банком свідчить, що фактично отримані відповідачем грошові кошти були повернуті банку у повному обсязі.

З цього ж розрахунку убачається, банк погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (четверта колонка вказаного розрахунку) (а.с. 8-12) і отримав таким чином 28487 грн. Дана обставина також підтверджується наявними операціями з списання відсотків за використання кредитного ліміту (а.с.51-64).

Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Тобто, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 28487 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

Керуючись ст.ст.258,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.