ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2021 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В

29.04.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просять позбавити батьківських прав відповідачів по справі відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради від 04.03.2021 №02 було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради було встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , вихованням дітей не займаються, надали згоду до служби у справах дітей Петриківської РДА про влаштування дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Кобеляцького навчально-реабілітаційного центру Полтавської обласної ради. ОСОБА_1 починаючи з 30.04.2014, а ОСОБА_4 з 26.10.2017 знаходяться на навчанні у вищезазначеному закладі з цілодобовим проживанням, на повному державному забезпеченні. Відповідачі не приділяють уваги вихованню дітей, не цікавляться успішністю у навчанні дітей, не відвідують навчальний заклад, на контакт з класним керівником не виходять. Відповідачі протягом тривалого часу зловживають алкогольними напоями, побут в родині не облаштовують, вихованням дітей не займаються, ніде не працюють.

Крім того відповідачі притягувалися до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв в громадських місцях, домашнє насильство, невиконання батьківських обов`язків.

За місцем проживання родини відповідачів за адресою АДРЕСА_1 , умов для проживання і виховання дітей не має, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці.

Враховуючи вищезазначене, 04.03.2021 комісія з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів стосовно їхніх дітей.

30.04.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовчому засіданні проти позовних вимог заперечували, однак в судове засідання призначене на 10.06, та 18.06.2021 року не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та копіями свідоцтв про народження дітей, які містяться в матеріалах справи (а.с. 5-10).

Згідно довідок, виданих 23.04.2021 Кобеляцьким навчально-реабілітаційним центром Полтавської обласної ради, ОСОБА_1 починаючи з 30.04.2014, а ОСОБА_4 з 26.10.2017 навчаються в даному закладі та не перебувають на повному державному утриманні (а.с. 11,12).

Згідно інформації, що міститься в довідках-характеристиках на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , виданої Кобеляцьким навчально-реабілітаційним центром Полтавської обласної ради, батьки дітей не приділяють уваги їх вихованню, не цікавляться успішністю у їх навчанні, не відвідують навчальний заклад, на контакт з класним керівником не виходять (а.с.15, 16).

З довідок-характеристик на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виданої старостою села Хутірське ОСОБА_5 22.04.2021 слідує, що відповідачі характеризуються з негативної сторони, офіційно ніде не працюють, повагою у односельців не користуються, зловживають алкогольними напоями, вихованням дітей не займаються, притягалися до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв в громадських місцях, домашнє насильство, невиконання батьківських обов`язків (а.с. 17, 18).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 06.04.2021 слідує, що 06.04.2021 представники служби у справах дітей Петриківської селищної ради спільно з КЗ «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради в складі комісії по вивченню умов для проживання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відвідали родину ОСОБА_6 за їх місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 та ними було встановлено, що умов для проживання і виховання дітей немає, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці (а.с. 23-28).

В матеріалах справи містяться також докази притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності 11.06.2020 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 15.06.2020 за ч. 2 ст. 178, ст.. 173 КУпАП, 26.062020 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (а.с. 19-21). ОСОБА_3 притягалася до адміністративної відповідальності 10.06.2020 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 15.06.2020 за , ч. 2 ст. 184, ч. 2 ст. 178 КУпАП (а.с. 19, 22)

Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради 06.04.2021 № 2/12-603/1, встановлено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29-30).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

Згідно ст.. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має зокрема і орган опіки та піклування.

Відповідно до ст.. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Досліджений в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей на переконання суду є достатньо обґрунтованим, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в решті досліджених судом письмових доказах.

На підставі ретельного дослідження вищенаведених доказів суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Надавши згоду до служби у справах дітей Петриківської РДА про влаштування дітей до Кобеляцького навчально-реабілітаційного центру Полтавської обласної ради відповідачі фактично самоусунулися від подальшого їхнього виховання та утримання. За час перебування дітей в державному закладі не проявили жодного інтересу та будь-якої зацікавленості в їх подальшій долі. Тобто відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками у відношенні дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дітей.

Враховуючи вищевикладене, приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів по справі відносно їх неповнолітніх дітей, оскільки під час розгляду справи було достеменно встановлено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по їх догляду та вихованню.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідачів зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну заяву Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 454 (чотириста пятдесят чотири) грн з кожного на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко