Справа № 930/1258/21
Провадження №2/930/611/21
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
14.06.2021 року м. Немирів
Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Войницька Т.Є., розглянувши позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И Л А:
09 червня 2021 року в Немирівський районний суд надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Суддя Немирівського районного суду Войницька Т.Є., перевіривши матеріали вказаної позовної заяви, дійшла висновку, що позовна заява підлягає поверненю з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи позовна заява про розірвання шлюбу подана представником позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 , про що свідчить підпис в позові та надана копія довіреності.
Фізичні особи мають право самостійно представляти свої інтереси у суді або діяти через представника, повноваження якого закріплені законодавством України, підтверджені відповідним договором про надання правової або юридичної допомоги, а також відображені у відповідній довіреності, наданої фізичною особою повіреному для захисту своїх прав та інтересів.
Розірвання шлюбу, як і в цілому сімейні правовідносини, відноситься до спеціальної категорії справ, які мають свої особливості. Зокрема, Сімейний кодекс України не передбачає участі представника у судовому процесі, який стосується розірвання шлюбу.
Сімейний кодекс України зазначає, що шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя (чоловіка або дружини) на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 Сімейний кодекс України).
Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у абз. 2 п. 15 постанови від 21.12.2007 р. N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.
Отже, виходячи із змісту наведених норм Сімейного кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.
При вирішенні справи про розірвання шлюбу суддя повинен з`ясувати дійсні причини, які спонукали до цього, а також встановити та підтвердити той факт, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, подружжя в цілому чи їхніх дітей.
З`ясування даних причини, може бути розкрито у повному вигляді, виключно, самим подружжям, будь то чоловік чи дружина. Адже, крім них, ніхто не може знати напевне, яка атмосфера панувала або панує у сім`ї, та чим насправді аргументовані доводи тієї чи іншої сторони.
Заборона подання позовної заяви про розірвання шлюбу представником одного з подружжя випливає з ч.1 ст.110 СК України та із самої суті спору, проте не виключає участі представника сторін у розгляді справи по суті.
Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що заяву від імені позивача в частині вимог про розірвання шлюбу подано особою, яка не має права її підписувати.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається також у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, підписана представником позивача ОСОБА_2 , підлягає поверненню останньому, що не перешкоджає позивачці повторно звернутись до суду з аналогічною позовною заявою особисто.
Керуючись ст.ст. 4, 175, 177, 185, 258-261, 353-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - повернути представнику позивача.
Роз`яснити представнику позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Суддя Т.Є. Войницька