Номер провадження: 22-ц/813/13/21
Номер справи місцевого суду: 523/6883/16-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому із урахуванням уточнень просила стягнути з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» майнову шкоду в розмірі 295 500 грн. та на відшкодування моральної шкоди 60 000 грн..

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до висновку обласної медико-соціальної експертної комісії м. Донецька від 14 листопада 1995 року її чоловіку ОСОБА_2 було встановлено 45% втрати професійної працездатності і ІІІ група інвалідності безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням її чоловік отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в місті Кіровське Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок професійного захворювання помер ОСОБА_2 , причина смерті: легенево-серцева недостатність, перитоніт, злоякісне новоутворення на шлунку.

Відповідно до законодавства, яке було чинним на час смерті її чоловіка, вона мала право на отримання страхової виплати у вигляді одноразової допомоги. 04 січня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Кіровське Донецької області з заявою для призначення страхових виплат.

16 березня 2012 року отримала направлення на медико-соціальну експертизу для встановлення причинного зв`язку між смертю потерпілого та профзахворюванням.

Згідно із актом обласної медико-соціальної експертної комісії №2 м. Одеси від 31 липня 2012 року №11 встановлено відсутність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та професійним захворюванням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року у справі №523/2830/14-ц, яке набрало законної сили, скасовано рішення обласної медико-соціальної експертної комісії №2 від 31 липня 2012 року №11 про невстановлення зв`язку смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його професійним захворюванням «пневмоконіоз», встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням «пневмоконіоз», зобов`язано Обласну МСЕК №2 м. Одеси надати висновок про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням «пневмоконіоз».

Рішенням обласної медико-соціальної експертної комісії №2 м. Одеси від 21 квітня 2015 року №1/177 такий причинний зв`язок між смертю її чоловіка та профзахворюванням встановлений.

Проте на теперішній час змінилося законодавство щодо отримання страхової виплати за наявності встановлення причинного зв`язку між смертю потерпілого та його професійним захворюванням й одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, не виплачується.

Однак, на час першого звернення ОСОБА_1 до МСЕК вона мала право на отримання одноразової допомоги в розмірі 295 500 грн., однак не отримала її у зв`язку з неправомірним актом Обласної МСЕК №2 міста Одеси від 31 липня 2012 року №11. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на свою користь 295 500 грн. на відшкодування майнової шкоди та 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року до участі у справі як третю особу залучено Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

26 жовтня 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив клопотання про заміну відповідача Обласної МСЕК №2 м. Одеси на КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», так як Обласна МСЕК №2 м. Одеси не є юридичною особою, а є структурним підрозділом КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року замінено первісного відповідача Обласну МСЕК №2 м. Одеси на належного відповідача КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 295 000 грн. і моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., усього 296 000 грн., також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що внаслідок неправомірного рішення медико-соціальної експертної комісії позивач була позбавлена можливості отримати одноразову допомогу у зв`язку зі смертю чоловіка, яка настала від професійного захворювання.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» зазначила, що спричинення позивачці якої-небудь шкоди діями відповідача не встановлено, також суд прийшов до помилкового висновку про причинний зв`язок та моменту виникнення права на страхову виплату, у зв`язку з чим у суду не було підстав для стягнення моральної шкоди, а сума матеріальної шкоди розрахована невірно та у розмірі більшому ніж передбачено законом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останньою постановою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» залишено без задоволення, а рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2016 року без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

20 січня 2020 року КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в відмовити задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування майнової шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду залишено без змін постановою суду касаційної інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України

Судами встановлено, що з 26 січня 1963 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ..

Згідно із актом розслідування профотруєння та профзахворювання від 22 листопада 1995 року, складеним Санстанцією м. Єнакієво, ОСОБА_2 працював у Шахтобудівельному управлінні №3 «Октябрьуголь» в м. Кіровське Донецької області. У зв`язку із довгостроковою роботою у вказаних умовах ОСОБА_2 встановлено діагноз «пневмоконіоз» і надано рекомендації щодо подальших умов праці та підтримки стану здоров`я.

За довідкою Обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи від 14 листопада 1995 року ОСОБА_2 було встановлено 45% втрати професійної працездатності і ІІІ група інвалідності безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

За довідкою органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Дмитріївка» від 20 червня 2012 року ОСОБА_1 вела спільне господарство та проживала разом з ОСОБА_2 по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом Обласної МСЕК №2 міста Одеси від 31 липня 2012 року №11 було встановлено відсутність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним захворюванням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року у справі №523/2830/14-ц було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Обласної МСЕК №2 м. Одеси, третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області, про визнання дій протиправними, скасування акта і рішення, зобов`язання надати висновок, скасовано акт від 31 липня 2012 року №11, прийнятий Обласною МСЕК №2 м. Одеси, про невстановлення зв`язку смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його професійним захворюванням «пневмоконіоз», встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням «пневмоконіоз», зобов`язано Обласну МСЕК №2 м. Одеси надати висновок про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням «пневмоконіоз».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровське Донецької області відхилено, а рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За довідкою Обласної МСЕК №2 м. Одеси від 21 квітня 2015 року серії 10ААА №001553 було встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з професійним захворюванням.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса із заявою про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса від 15 травня 2015 року №03/3587 ОСОБА_1 повідомлено, що крім довідки Обласної МСЕК №2 м. Одеси від 21 квітня 2015 року серії 10ААА № 001553, їй необхідно надати додаткові документи.

Листом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 08 вересня 2015 року №1152/-Р-08 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що набула чинності 01 січня 2015 року, у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується. Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24, зареєстрованою Міністерством юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982, передбачено, що право осіб, які перебували на утриманні потерпілого, який одержував щомісячну страхову виплату і пенсію у зв`язку з інвалідністю, настає з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті потерпілого з раніше одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Отже, хоча судом встановлено зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням у 2014 році відповідно до норм вказаного Закону та Порядку, її право на отримання страхових виплат настало з дати оформлення довідки МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (з 21 квітня 2015 року). Оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р м. Кіровськ Донецької області включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, то можливість отримати справу про страхові виплати ОСОБА_2 з окупованої території Донецької та Луганської областей відсутня.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку зі смертю її чоловіка, яка настала від професійного захворювання, вона мала право на отримання одноразової допомоги в розмірі 295 500 грн, однак не отримала її внаслідок неправомірного акта Обласної МСЕК №2 м. Одеси від 31 липня 2012 року. Оскільки Обласна МСЕК №2 м. Одеси не є юридичною особою, а є структурним підрозділом КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», то позивач просила стягнути з відповідача на свою користь 295 500 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Встановивши, що акт Обласної МСЕК №2 м. Одеси від 31 липня 2012 року №11 було скасовано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року у справі №523/2830/14-ц, яке набрало законної сили, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування майнової шкоди.

Розрахунок одноразової допомоги, на погляд позивача, повинен виглядати таким чином: 985 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01.11.2011р.) х 5 = 4 925 грн.; розмір одноразової допомоги становить 4 925 грн. х 12 місяців х 5 років = 295 500 грн..

Однак, судова колегія приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок складений з порушенням норм закону та є значно завищеним.

Спірні правовідносини на час їх виникнення (складення акта Обласної МСЕК №2 м. Одеси від 31 липня 2012 року №11) були врегульовані Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон №1105-XIV) та Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі Порядок №1266).

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 6 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суб`єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Об`єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров`я та працездатність.

Згідно із частинами другою, третьою статті 13 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України (частини четверта, п`ята статті 14 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 21 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 28 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно із частинами сьомою, дев`ятоюдванадцятою, чотирнадцятою статті 34 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. У разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Сума страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається шляхом ділення частини заробітку потерпілого, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. Сума страхових виплат непрацездатним особам, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право, визначається в такому порядку: 1) якщо кошти на утримання стягувалися за рішенням суду, страхові виплати визначаються в сумі, призначеній судом; 2) якщо кошти на утримання не стягувалися в судовому порядку, сума страхової виплати встановлюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків. У разі коли право на страхові виплати мають одночасно непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, і непрацездатні особи, які не перебували на його утриманні, спочатку визначається сума страхових виплат особам, які не перебували на утриманні померлого. Установлена зазначеним особам сума страхових виплат виключається із заробітку годувальника, а потім визначається сума страхових виплат особам, які перебували на утриманні померлого, у порядку, передбаченому абзацами першим та другим цього пункту. Страхові виплати особам, які втратили годувальника, провадяться в повному розмірі без урахування призначеної їм пенсії у разі втрати годувальника та інших доходів. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески. Середньомісячний заробіток, обчислений у порядку, передбаченому частиною десятою цієї статті, береться для визначення розміру одноразової допомоги потерпілому або членам його сім`ї та особам, які перебували на його утриманні, у разі смерті потерпілого. Якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

Законом України від 28 грудня 2014 року №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон №1105-XIV, в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набув чинності з 01 січня 2015 року.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, починаючи з 01 січня 2015 року одноразова допомога не виплачується сім`ї та особам, що перебували на утриманні особи, яка померла внаслідок професійного захворювання.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Доводи апеляційної скарги КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо недоведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме факту завдання шкоди, протиправної поведінки, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», є необґрунтованими та спростовуються рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2014 року у справі №523/2830/14-ц, з якого вбачається, що Обласна МСЕК №2 м. Одеси не виконала вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 листопада 2005 року №606, не залучила представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцем, де ОСОБА_2 отримував страхові виплати, а також не залучила в якості консультантів наукових співробітників, головних спеціалістів різних медичних спеціальностей для надання консультативного висновку, не оглянула медичну карту хворого.

Наведене свідчить про те, що саме внаслідок неправомірних дій Обласної МСЕК №2 м. Одеси, які полягали в невстановленні причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним захворюванням, ОСОБА_1 була позбавлена можливості отримати страхову виплату у вигляді одноразової допомоги.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 навела розрахунок майнової шкоди в розмірі 295 500 грн., посилаючись на те, що страхова виплата у вигляді одноразової допомоги мала бути обчислена відповідно до положень статті 1197 ЦК України, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої статтею 22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», за п`ять років згідно з частиною сьомою статті 34 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання за своїм завданням та сферою дії є дещо відмінним від правового регулювання цивільно-правових відносин у цілому.

Це підтверджується тим, що згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 34 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Водночас відповідно до частини першої статті 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин до спірних правовідносин слід застосувати норми статті 34 Закону №1105-XIV як спеціального, без субсидіарного (додаткового) застосування правила, наведеного в абзаці другому частини першої статті 1197 ЦК України.

Таким чином, посилання позивача на статтю 1197 ЦК України як на правову підставу визначення розміру страхової виплати у вигляді одноразової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, яка настала від професійного захворювання, є помилковим, оскільки у спірних правовідносинах розмір такої виплати підлягав обчисленню відповідно до вищенаведених положень Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV та Порядку №1266, а саме виходячи з розміру середньої заробітної плати ОСОБА_2 , яка була визначена при останньому перерахунку страхових виплат.

У зв`язку із неможливістю встановити середньомісячний заробіток ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , судова колегія у своїх розрахунках використовує мінімальну заробітну плату станом на 01.11.2011р., тобто на день смерті ОСОБА_2 , таким чином розрахунок одноразової грошової допомоги має складати 958 грн. х 60 місяців (5 років) = 59 100 грн..

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи у повному обсязі не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог немає.

Порушення судом норм матеріального та процесуального права, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» задовольнити частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 року змінити в частині стягнення матеріальної шкоди зменшивши розмір стягнутої матеріальної шкоди до 29 500 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 17 червня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік