ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/614/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2021 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В

29.04.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 , в якому просять позбавити батьківських прав відповідача по справі відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради від 04.03.2021 №02 було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради було встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 , яка за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

ОСОБА_3 вихованням дітей не займається, надав згоду до служби у справах дітей Петриківської РДА про влаштування сина ОСОБА_1 до Кобеляцького навчально-реабілітаційного центру Полтавської обласної ради, який починаючи з 12.03.2014 знаходиться на навчанні у вищезазначеному закладі з цілодобовим проживанням, на повному державному забезпеченні. ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню сина, не цікавиться успішністю у навчанні, не відвідує навчальний заклад, на контакт з класним керівником не виходить.

Молодшого сина ОСОБА_2 мати ОСОБА_4 народила ІНФОРМАЦІЯ_4 в пологовому будинку м. Камянське, однак дитину додому не забрали та з самого народження дитина була передана до КЗ «Спеціалізований будинок дитини» м. Кам`янське, де знаходиться по теперішній час на повному державному забезпеченні. Батьки дитину відвідали кілька разів, а починаючи з 09.08.2019 і по теперішній час жодного разу дитину не відвідали, не телефонували та не цікавилися станом її здоров`я.

Відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу зловживає алкогольними напоями, побут в родині не облаштовує, вихованням дітей не займається, ніде не працює. Крім того ОСОБА_3 двічі притягувався до кримінальної відповідальності - 01.08.2014 за ч. 1 ст. 299 КК України та 19.09.2016 за ч. 1 ст. 122 КК України, а також притягався 11.06.2020 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

За місцем проживання родини відповідача за адресою АДРЕСА_1 , умов для проживання і виховання дітей не має, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці.

Враховуючи вищезазначене, 04.03.2021 комісія з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дітей.

30.04.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечував і просив розглянути справу у його відсутність

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 та копіями свідоцтв про народження дітей, які містяться в матеріалах справи (а.с. 6-7, 10-11).

Згідно повідомлення КЗ «Камянський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» № 234 від 22.04.2021, малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поступив до будинку дитини 12.01.2016 за Розпорядженням голови Петриківської РДА від 06.01.2016 №Р-4/0/343-16 по заяві батька ОСОБА_3 .

За весь час перебування малолітнього ОСОБА_2 у будинку дитини з 12.01.2016 мати та батько відвідали дитину у 2016 році - 3 рази, у 2017 році - 2 рази, у 2018 році - 2 рази, у 2019 році - 2 рази. З 09.08.2019 і по теперішній час жодного разу дитину не відвідали, не телефонували та не цікавилися станом її здоров`я.

Малолітній ОСОБА_2 перебуває під диспансерним наглядом з діагнозом: мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперзбудливості, загальний недорозвиток мовлення, фімоз, вальгусна деформація нижніх кінцівок (а.с. 13).

Згідно довідки, виданій 23.04.2021 Кобеляцьким навчально-реабілітаційним центром Полтавської обласної ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 12.03.2014 навчається в даному закладі та не перебуває на повному державному утриманні (а.с. 12).

Згідно інформації, що міститься в довідці-характеристиці на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої Кобеляцьким навчально-реабілітаційним центром Полтавської обласної ради, батьки ОСОБА_1 не приділяють уваги вихованню сина, не цікавляться успішністю у його навчанні, не відвідують навчальний заклад, на контакт з класним керівником не виходять (а.с.15).

З довідки-характеристики на сімю ОСОБА_3 , виданої старостою села 02.03.2021 слідує, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства, ніде не працює, проживає за кошти зароблені в індивідуальному секторі громадян, зловживає спиртними напоями. Його дружина ОСОБА_4 інвалід ІІІ групи, не працює. Сім`я має власний будинок, який знаходиться в незадовільному стані, потребує ремонту. В кімнатах антисанітарія. Відсутні належні умови проживання. У зв`язку з захворюванням, батьки не в змозі виконувати батьківські обов`язки, потреби дітей не задовольняються (а.с. 16).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 06.04.2021 слідує, що 06.04.2021 представники служби у справах дітей Петриківської селищної ради спільно з КЗ «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради в складі комісії по вивченню умов для проживання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідали родину ОСОБА_3 за його місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 та ними було встановлено, що умов для проживання і виховання дітей немає, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці (а.с. 17-21).

В матеріалах справи містяться також докази притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності: 01.08.2014 за ч. 1 ст. 299 КК України, 19.09.2016 за ч. 1 ст. 122 КК України, а також до адміністративної відповідальності 11.06.2020 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 01.07.2020, 17.07.2020 та 07.10.2020 за ч. 1 ст. 127 КУпАП (а.с. 22, 28-32).

Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради 02.04.2021 № 2/12-595/1, встановлено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-27).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

Згідно ст.. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має зокрема і орган опіки та піклування.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Досліджений в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей на переконання суду є достатньо обґрунтованим, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в решті досліджених судом письмових доказах.

На підставі ретельного дослідження вищенаведених доказів суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Після народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 залишив його в пологовому будинку та до теперішнього часу не виявив щодо нього батьківського піклування, що стало підставою для його поміщення до спеціалізованого будинку дитини. По відношенню до іншої неповнолітньої дитини ОСОБА_1 відповідач також за час перебування останнього в державному закладі не проявив жодного інтересу та будь-якої зацікавленості в його подальшій долі. Тобто відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками у відношенні дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дітей.

Враховуючи вищевикладене, приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно його неповнолітніх дітей, оскільки під час розгляду справи було достеменно встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по їх догляду та вихованню.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідача зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну заяву Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко