РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинської Г.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі ТОВ «Авто Просто») з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15.11.2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена Угода № 371193 та підписані Додатки №1, №2, №3, які є невід`ємними частинами угоди, зметою придбання автомобіля марки «Сhегу Аmulеt» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Позивач вказує, що дана система полягала у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. Зокрема позивач пояснює, що при виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за угодою.

Відповідно до Акту вибору автомобіля від 28.05.2014 р. у групі № 1152, порядковий № 209, за угодою № 371193 на підставі Асигнаційного акту від 29.04.2014 року відповідачу ОСОБА_1 надано право на отримання автомобіля марки «Lаnоs» базової моделі, у відповідності до статті «Вибір моделі» Додатку № 2 до угоди, а саме автомобіля «ЗАЗ SЕNS», колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , який 29.05.2014 р. було отримано відповідачем ОСОБА_1 і зареєстровано на праві власності, згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 29.05.2014 р.

Позивач вказує, що за умовами угоди відповідач ОСОБА_1 зобов`язався оплатити 100% вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, однак угоду не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Початок періоду невиконання зобов`язань позивач визначає з березня 2012 року і до січня 2018 р. щодо сплати щомісячних внесків не в повному розмірі, зокрема вказує про те, що з лютого 2018 р. відповідач ОСОБА_1 взагалі припинив оплати.

Крім того, позивач пов`язує відповідальність відповідача, ОСОБА_3 і Відповідача, ОСОБА_5 на підставі договору поруки укладеного 23.05.2014 р. з ТОВ «Авто Просто» та співпоручителями за яким на відповідачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за угодою № 371193.

Позивач стверджує, що станом на червень 2019 р. відповідач, ОСОБА_1 у добровільному порядку відмовляється погасити заборгованість, хоча жодної письмової вимоги та доказі їх направлення (вручення) суду не надає.

Зі змісту даного позову вбачається, що на виконання умов угоди відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 60.5483% зі 100% в оплату чистих внесків (Вартості автомобіля) та 73 внески з 120 в оплату послуг позивача, визначених у розрахунку доданому до позову. Таким чином позивач вважає, що розмір боргу відповідача, ОСОБА_1 станом на червень 2019 р. складає 39,4517% від ціни автомобіля, актуальної у червні 2019 р., та 47 внесків в оплату послуг позивача.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Авто Просто» суму заборгованості за угодою № 371193 в розмірі 125 932 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн.) 78 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.).

11 жовтня 2019 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися з зутрічним позовом до ТОВ «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про припинення договору поруки. (а. с. 62-66). В обгрунтування заявлених вимог вказали, що 15.11.2011 року між ТОВ «Авто Просто» (далі Відповідач за зустрічним позовом) та ОСОБА_1 (Третьою особою за зустрічним позовом) була укладена Угода № 371193 та підписані Додатки № 1, № 2, № 3, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою придбання автомобіля марки «Сhегу Аmulet» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Виконання основного зобов`язання забезпечувалось порукою наданою позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 па підставі договору поруки укладеного з Відповідачем 23.05.2014 р., зареєстрованого в рєестрі під № 3730 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. За умовами Договору поруки на Позивачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань Третьою особою за Угодою.

У зобов`язальних відносинах (ст. 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнененя та існування правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

У зобов`язальних відносинах (ст. 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнененя та існування правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те. що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України ця порука припиняється також у зв`язку зі зміною зобов`язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшено обсяг їх відповідальності.

Позивачі за зустрічним позовом звернули увагу, що після укладання Договору поруки від 23.05.2014 р. із Позивачами, Відповідач збільшив у ціновому співвідношенні вартість автомобіля ЗАЗ SENS, вартістю 85 000.00 грн. до вартості в розмірі 224 453,52 грн., тобто, збільшився розмір зобов`язань Позивачів по укладеній Угоді. Щодо даної зміни розміру зобов`язань Позивачам не було відомо і вони не давали на неї згоди як поручителі. Тобто, без згоди поручителів було збільшено обсяг їх відповідальності.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами: 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя. зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо.

З огляду на те, що позивачем за первинним позовом змінені умови основного зобов`язання без згоди поручителів, які призвели до збільшення обсягу їх відповідальності, позовні вимоги до ТОВ «Авто Просто» про припинення поруки підлягають задоволеню.

Представник позивача за первинним позовом та відповідно відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Авто Просто» направив до суду відзив (а. с. 78-81), був присутній в судових засіданнях 26.11.2019 р., 13.02.2020 р., 02.09.2020 р., 30.09.2020 року, 26.11.2020 р. (а. с. 121-124, 135-136, 199-200, 204-206, 216-217) та неодноразово наполягав на задоволені позову, обгрунтовуючи свою позицію наданими суду доказами.

Відповідач за первинним позовом, третя особа за зустрічним позовом, ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Відповідачі за первинним позовом, позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти задоволення первинного позову та наполягали на задоволені зустрічного позову обгрунтовуючи свою позицію наданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено.

15.11.2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та Відповідачем-1 ОСОБА_1 була укладена Угода № 371193 та підписані Додатки № 1, № 2, № 3 які є невід`ємними частинами Угоди, з мєтою придбання автомобіля марки «Сhеrу Аmulеt» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

Позивач ТОВ «Авто Просто» вказує, що дана система полягала у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. Зокрема позивач пояснює, що при виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою.

Відповідно до Акту вибору автомобіля від 28.05.2014 р. у групі № 1152, порядковий № 209, за Угодою № 371193 на підставі Асигнаційного акту від 29.04.2014 року ОСОБА_1 надано право на отримання автомобіля марки «Lanos» базової моделі, у відповідності до статті «Вибір моделі» Додатку №2 до Угоди, а саме автомобіля «ЗАЗ SENS», колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , який 29.05.2014 р. було отримано Відповідачем-1 і зареєстровано на праві власності, згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 29.05.2014 р.

Позивач вказує, що за умовами Угоди Відповідач-1 зобов`язався оплатити 100% вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, однак угоду не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Початок періоду невиконання зобов`язань Позивач визначає з березня 2012 року і до січня 2018 р. щодо сплати щомісячних внесків не в повному розмірі, зокрема вказує про те, що з лютого 2018 р. Відповідач-1 взагалі припинив оплати.

Крім того, Позивач пов`язує відповідальність Відповідача-2 і Відповідача-3 на підставі договору поруки укладеного 23.05.2014 р. з ТОВ «Авто Просто» та співпоручителями, за яким на Відповідачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань Відповідачем-1 за Угодою № 371193.

Представник позивача у судовому процесі наполягав, що станом на червень 2019 р. ОСОБА_1 у добровільному порядку відмовляється погасити заборгованість, хоча жодної письмової вимоги та доказі їх направлення (вручення) суду не надав.

Зі змісту даного позову вбачається, що на виконання умов Угоди Відповідачем-! було сплачено 60.5483% зі 100% в оплату Чистих внесків (Вартості автомобіля) та 73 внески з 120 в оплату послуг Позивача, визначених у розрахунку доданому до позову. Таким чином Позивач вважає, що розмір боргу Відповідача-1 станом на червень 2019 р. (16.07.2019 р. позов надійшов до Богунського районного суду м. Житомир) складає 39.4517% від ціни автомобіля, актуальної у червні 2019 р., та 47 внесків в оплату послуг Позивача.

Разом з тим судом встановлено, що у п. 2.1. розділу 2 додатку № 2 до Угоди № 371193 від 15.11.2011 р. вказано, що поточна ціна на автомобіль є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється ТОВ «Авто Просто» Постачальником. Разом з тим, умовами укладеної між сторонами Угоди не передбачено збільшення вартості платежів після отримання автомобіля.

Згідно з п. 2.2. ст. 2 додатку № 2 до Угоди визначено, що поточна ціна автомобіля - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена ТОВ «Авто Просто» Постачальником, на день укладення Угоди.

Згідно з п. 2.7. ст. 2 Додатку № 2 у випадку, якщо повний внесок сплачено у розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, учасник, який вже одержав право на отримання автомобіля, зобов`язаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії Трафіка внесків за першою вимогою ТОВ «Авто Просто».

В розрахунку платежів Відповідача-1 за Угодою № 371193, Позивач вказує обсяг сплачених коштів в період з 23.11.2010 р. по 15.01.2018 р. в сумі 120 920.38 грн. та визначає вартість автомобіля у збільшеному розмірі, ніж реальна ціна ЗАЗ SENS, яка зазначена в позові, а саме 85 000.00 грн.

З цього приводу, під час слухання справи відповідачем ОСОБА_1 заявлялося клопотання про витребування у ТОВ «Авто Просто» Договір (Акт) про передачу від Постачальника у власність Відповідача-1 зазначеного автомобіля ЗАЗ SENS, де має бути відображена його загальна вартість, а також умови розрахунку, що відповідає п. 8.1. ст. 8 Додатку № 2 до Угоди. (а. с. 204-206).

З цього приводу суд звератє увагу, що ТОВ «Авто Просто» додав до позову Додаток №1 до Угоди № 371193, який стосується автомобіля Сhery Аmulet але не додав Додаток № 3 від 29.04.2014 р.. ЯКИЙ визначений в умовах Договору поруки від 23.05.2014 р. та мав би відображати Специфікацію автомобіля «ЗАЗ SENS», зокрема його справжню вартість.

Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи приєднаний ТОВ «Авто Просто» до позову розрахунок платежів, суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином виконав умови Угоди № 371193 від 15.11.2011 р., оскільки до отримання автомобіля ЗАЗ SENS, вартістю 85 000,00 грн., станом на 29.05.2014 р. вже сплатив 76 145,00 грн., а на дату звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з даним позовом, ОСОБА_1 сплатив 120 920,38 грн., що значно більше ніж вартість автомобіля ЗАЗ SENS, і така сума перевищує обсяг відповідальності обох поручителів, який обмежено 87 846,89 грн.

Крім того, cудом встановлено, що згідно з умовами Угоди № 371193 від 15.11.2011 р., погашення заборгованості визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії Угоди, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі Угоди.

Оскільки початок перебігу строку щодо порушення ОСОБА_1 графіку виконання зобов`язань зі сплати щомісячних платежів ТОВ «Авто Просто» визначає з березня 2012 р., зокрема, в збільшеному обсязі відповідальності на який ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (відповідач-2) письмової згоди не надавали, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, застосувавши положення ст. 559 ЦК України, у зв`язку з чим до суду по справі № 295/10657/19 відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 направлено зустрічний позов про визнання Договору поруки припиненим. (а. с. 62-66).

Згідно з положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України у разі пред`явлення банком вимог до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази направлення і вручення поручителям вимог про погашення заборгованості, у зв`язку з чим слід вважати, що Договір поруки укладений 23.05.2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є припиненим.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

З огляду на те, що ТОВ «Авто Просто» змінені умови основного зобов`язання без згоди поручителів, які призвели до збільшення обсягу їх відповідальності, яка обмежена па рівні 87 846,89 грн., суд вважає, що позовні вимоги до поручителів про стягнення боргу в сумі 125 932.78 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 14.1 ст. 14 Додатку № 2 до Угоди № 371193 від 15.11.2011 р., сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов`язань за Угодою регулюються умовами Угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

Згідно з п. 14.5. ст. 14 цього ж Додатку № 2, якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить 2 (два) або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою ТОВ «Авто Просто» зобов`язаний повністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з графіком внесків протягом десяти календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги.

Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за угодою, позовна давність за вимогами про сплату внесків, зарахування яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку для внесення чергового платежу, про що неодноразово вказував у своїх постановах Верховний Суд України (від 19 березня 2014 р. (справа № 6-14цс14) від 08 листопада 2017 р. (справа № 6-2891 цс16).

Згідно з п. 2.3 ст. 2 Додатку №2 до Угоди, учасник зобов`язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. ТОВ «Авто Просто» щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок ТОВ «Авто Просто». Суд підтримує позицію відповідачів в тій частині, що не отримавши повні внески починаючи з березня 2012 р. у ТОВ «Авто Просто» з квітня 2012 р. (за умовами п. 14.5 Додатку №2) виникло право вимагати здійснення ОСОБА_1 дострокової сплати всіх несплачених внесків. Саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності. Звернувшись до суду з позовом датованим 30.06.2019 р., суд вважає, що ТОВ «Авто Просто» заявив позовні вимоги поза межами позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Крім того, представник Позивача подавши позов, не навів поважних причин пропуску такого строку.

Згідно умов укладеної угоди, а також п. п. 3, 17, 19, 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у ст. 1 угоди, а позивач є їх споживачем.

На виконання угоди позивачем на 29.05.2014 р. користь відповідача було сплачено 76 145,00 грн., а на дату звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з даним позовом, ОСОБА_1 сплатив 120 920,38 грн., що значно більше ніж вартість автомобіля «ЗАЗ SENS», і така сума перевищує обсяг відповідальності обох поручителів, який обмежено 87 846,89 грн.

Відповідно до умов Угоди № 371193 від 15 листопада 2011 р. ТОВ «Авто Просто» зобов`язаний вчинити дії щодо організації і створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля, зокрема відповідач формує групу учасників для придбання автомобіля, до якої включає позивача, створює фонд учасників за рахунок сплачених ними щомісячних платежів, здійснює оплату автомобілів виробнику чи дистриб`ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, складає асигнаційні акти, здійснює адміністративні процедури щодо передачі автомобіля учаснику системи, який одержав таке право, здійснює адміністрування груп.

Укладеною сторонами Угодою та додатками до неї визначено Правила функціонування системи придбання в групах «АвтоТак», а саме - передбачено порядок надання права учаснику системи на отримання автомобіля через механізми накопичення внесків та пропозиції авансових внесків, шляхом складання асигнаційних актів.

Аналізуючи умови укладеної угоди між сторонами та додатків до неї, суд дійшов висновку, що в їх умовах наявне відображення дії пірамідальної схеми під назвою «система придбання в групах АвтоТак».

Таким чином, за умовами угоди право отримати товар позивачем залежить від внесення коштів іншими учасниками системи «АвтоТак», а розподіл фонду групи учасників системи проходить по пірамідальній схемі, коли отримання товару одним із учасників групи можливе лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів шляхом залучення коштів інших учасників групи без інвестування товариством власних коштів. В подальшому учасник системи, який отримав товар, продовжує сплачувати внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам системи, тобто один учасник програми за свої власні кошти оплачує товар іншому учаснику програми. Крім того, виплати грошових коштів, здійснені позивачем, не створюють для відповідача будь - яких обов`язків. При цьому, позивач сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично лише за можливість одержання права на купівлю товару, яке надається не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Таким чином, в діяльності ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману. Отже, наведений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції, включено в умови спірної угоди.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивно.

Згідно з п.7 ч.3 ст. 19 цього Закону забороняється утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними

Тому, на підставі викладеного суд вважає, що Угода, укладена між сторонами у справі, здійснена з використанням нечесної підприємницької практики та спрямована на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем, а діяльність відповідача підпадає під ознаки п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція повністю співпадає з правовими висновками суду касаційної інстанції, які викладені в листі Вищого спеціалізованого суду України від 28.05.2012 р. № 10-729/0/4-12 щодо деяких спірних питань судової практики при вирішенні спорів про визнання недійсними (розірвання) договорів по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах.

Крім того, в Постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 р., прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов`язковою для всіх судів і суди зобов`язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи,є такою, що вводить споживача в оману.

Суд вважає, що оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи АвтоТак, то спірна угода порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації системи АвтоТак є такою, що дійсно вводить споживача в оману.

Крім того, суд вважає, що згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України це є підставою для визнання угоди недійсною.

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки відповідач у відзивах на позовну заяву від 11.10.2019 р. (а. с. 48-49, 55-58) просить відмовити у позовних вимогах, а саме стягнені суми заборгованості за угодою № 371193 в розмірі 125 932 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн.) 78 коп. та судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) то суд, не може вийти за рамки вимог учасників процесу і відмовляє позивачу без стягнення на користь відповідача сплачених ним коштів відповідно до умов Угоди.

Керуючись ст. ст. 4,12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-277, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 203, 215-216, 227, 230, 509, 257, 261 ЦК України, ст. ст. 15, 18, 19, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», -

У Х В А Л И В:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовити.

Визнати недійсною Угоду № 371193 від 11 листопада 2011 р., укладену між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто».

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про припинення договору поруки, задовольнити.

Визнати поруку такою, що припинена за Договором поруки укладеним 23.05.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі під № 3730 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_3 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка