Справа № 342/1537/20
Провадження № 2/342/247/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що його батьками є ОСОБА_2 , 1940 року народження, та ОСОБА_3 , 1949 року народження. Разом з ними у господарстві по АДРЕСА_1 проживала бабуся позивача (по маминій лінії споріднення) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті, 26 грудня 2002 року, ОСОБА_4 зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла позивачу. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Виноградської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 31, ніким не скасований та не оскаржений. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якого входить земельна ділянка (пай) та 1/2 частина житлового будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Друга половина спадкового господарства на праві власності належить батькові позивача відповідачу ОСОБА_2 . Вказане господарство побудоване ще в 70-их роках на земельній ділянці розміром 0,25 га. На частину спадкового майна (земельну ділянку) 30.10.2005 позивач отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, позивачу відмовлено у реалізації його права на прийняття спадщини за заповітом на 1/2 частку житлового будинку у зв`язку із реєстрацією спадкового господарства як колгоспного двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у спадковому господарстві проживала та була зареєстрованою тільки ОСОБА_4 . Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок, доглядає за господарством тощо, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В заяві позивач зазначив, що позов підтримує повністю, відповідач вказав, що позовні вимоги визнає повністю.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 17 лютого 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13 лютого 1989 р., в половині будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташоване в АДРЕСА_2 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Село Руднівка Городенківського району Івано-Франківської області згідно Постанови Президії Верховної Ради від 11 червня 1993 р. № 3278-ХІІ перейменоване на село Хвалибога; назва вулиці Зелена в с. Хвалибога не змінювалася, що стверджується довідками № 835 та № 836, виданими 18.11.2020 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9531 від 05.11.2020, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 33 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як головами колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності по 1/2 частці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989.

Виписками із погосподарських книг Виноградської сільської ради за 1985-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки, виданими 18.11.2020 Виноградською сільською радою за № № 824, 825, 826, 827, 828, 829, 830, 831, 832, 833, 834, стверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були головами вищезгаданого господарства, суспільна група якого колгоспний двір.

Станом на 15.04.1991 в 1/2 частці житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 була зареєстрована одна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою № 32, виданою 21.01.2021 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 26.12.2002 секретарем виконкому Виноградської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 31, ОСОБА_4 , жителька с. Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області, все належне їй рухоме та нерухоме майно, а також цінні папери, які будуть належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своєму онуку ОСОБА_1 . У зв`язку із неграмотністю ОСОБА_4 заповіт підписаний ОСОБА_5 у присутності секретаря виконкому Виноградської сільської ради. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 40301061, що підтверджується копією Інформаційної довідки № 54534617 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 18.12.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 85 років в с. Хвалибога Городенківського району, актовий запис за № 13 від 07 жовтня 2005 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, - вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 ; разом з нею був зареєстрований та проживав онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою № 838, виданою 18.11.2020 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є онуком спадкодавця ОСОБА_4 свідчать копії: свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 22 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, де зазначено, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис за № 13 від 26 листопада 1972 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про одруження батьків позивача серії НОМЕР_3 , виданого Виноградською сільською радою, з якого слідує, що мати позивача ОСОБА_3 , 1949 року народження, у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », запис за № 7 від 12 лютого 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження; свідоцтва про народження матері позивача серії НОМЕР_4 , виданого 02 лютого 1965 року, де зазначено, що матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 , запис за № 11 від 02 вересня 1949 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Отже, позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно копії спадкової справи № 541/2018, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, 18.12.2018 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Йому 13 жовтня 2020 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1438, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,2930 га, кадастровий номер :09:002:0012, що розташована на території Винградської сільської ради в урочищі «Ланки» та належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії: І-ІФ № 008241.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1468/02-31 від 08 грудня 2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 з посиланням на те, що в спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгадану частку житлового будинку.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 10.11.2020, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1967, 1989 роках, господарські будівлі та споруди в 1970, 1989, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 23 листопада 2020 р. становить 107 400 грн., що стверджується копією звіту про копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За житловим будинком АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,2500 га, що стверджується довідкою № 837, виданою 18.11.2020 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю ОСОБА_4 був виданий документ, який посвідчував її право власності, як голови колгоспного двору, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 фактично став власником вищезгаданої частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на спадкову частку житлового будинку немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 76, 81, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Судове рішення складено 11.02.2021.

Суддя: Андріюк І. Г.