Справа №329/284/21
Провадження №2/329/112/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2021 року смт Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Ломейка В.В.,
при секретарі Богдан І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 , в якій просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
Позивачу на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок. Відповідач у справі не є його співвласником.
На даний час позивач не бажає, щоб у належному їй будинку була зареєстрована вказана особа, оскільки це обмежує її право на оформлення субсидії та порушує її права як власника житлового будинку.
За таких підстав ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Усенко Ю.Д. в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась поштовою кореспонденцією та через веб-сайт судової влади України. Про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала, правом надання відзиву не скористалася.
Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні кожний окремо пояснили, що дійсно, знають позивача і відповідача з дитинства, оскільки проживають поруч. Також їм відомо, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 понад 3 роки, оскільки мешкає в США.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, об`єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок за номером АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 26.12.2013р., право власності на який зареєстровано приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Запорізької області 26.12.2013р. (а.с.8).
Відповідно до довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 08-06/870 від 02.03.2021р. разом з позивачем, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.9).
За особистою заявою реєстрація відповідача за вказаною адресою не знята, що перешкоджає здійсненню позивачем належного їй права власності щодо користування та розпорядження житловим будинком, а також ускладнює процедуру оформлення субсидій.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України. Згідно з ч. 2 цієї ж статті власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у відповідності до положення ст. 391 ЦК України.
Положення ст. 150 ЖК УРСР визначає право громадян, які мають у приватній власності будинок, користуватися ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак частина 2 цієї статті передбачає втрату права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи наведені норми діючого законодавства та відсутність відповідача за місцем реєстрації протягом періоду, що значно перевищує передбачений законом, суд вважає цілком законною вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачеві житловим будинком.
Суд вважає доведеним факт втрати ОСОБА_3 права користування належним ОСОБА_1 житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких підстав позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.
Вимоги про розподіл судових витрат суду не заявлені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 11-13, 247, 263-265, 280,282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В.Ломейко