Справа № 445/1120/20
провадження № 2/445/71/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обгрунтування позову вказує, що вироком Золочівського районного суду Львівської області від 20.06.2019 року відповідача було визано винним у вчиненні кримінального праовопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Даним вироком суду було встановлено, що ОСОБА_2 17.06.2014 року, близько 18 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що у АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи в агресивно-збудженому стані, з метою заподіяння тілесних ушкоджень під час сварки з ОСОБА_1 , наніс удари кухонним ножем по тілу останньому, із них одну рану в ділянці лівої плевральної порожнини та дві рани на лівому стегні, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 146/2014 від 23.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани лівої плевральної порожнини по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, дві рани на лівому стегні відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказані ушкодження являються наслідком дії предмету наділеного колюче-ріжучими властивостями по типу ножа, могли утворитися незадовго до поступлення на лікування в Золочівську ЦРЛ 17.06.2014 року.

Окрім того, позивач зазначає, що при розгляді даного кримінального провадження, суд за його заявою залишив цивільний позов до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди без розгляду, оскільки відповідач пообіцяв йому сплатити моральну та матеріальну шкоду в добровільному порядку до кінця червня 2020 року, однак відшкодував йому лише матеріальну шкоду 10200,00 грн., а раніше в 2017 році 4500,00 грн., таким чином відшкодувавши лише матеріальну шкоду. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 50000,00 грн., які відповідач відмовляється в добровільному порядку йому сплачувати. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач враховував те, що з вини відповідача він пережив сильний фізичний біль від завданих ударів ножем по тілу, відчув страх за власне життя та здоров`я, був змушений пройти курс стаціонарного лікування в період з 17.06.2014 року по 13.07.2014 року, та з 18.07.2014 року по 30.07.2014, після чого продовжив курс амбулаторного лікування, був змушений докладати додаткові зусилля протягом п`яти років для захисту своїх прав, на даний час відчуває стійкий душевний дискомфорт, не може реалізувати повсякденні плани, внаслідок обставин, за яких він отримав тілесні ушкодження, досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення, викликане поведінкою відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснив, що при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні позивач вказав, що жодних претензій ні матеріального, ні морального характеру він не має до обвинуваченого, яким на той час був відповідач. Окрім того, відповідач пояснив, що зобов`язався перед позивачем 20.06.2019 року відшкодувати йому 10000,00 грн. або 380 доларів США на протязі року, а саме до червня 2020 року. Своє зобов`язання, що дане ним розпискою, він виконав, відшкодувавши позивачу обумовлену сторонами суму. А тому вважає, що підстав для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди немає.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно вироку Золочівського районного суду Львівської області від 20.06.2019 року, відповідача було визано винним у вчиненні кримінального праовопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_2 17.06.2014 року, близько 18 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що у АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи в агресивно-збудженому стані, з метою заподіяння тілесних ушкоджень під час сварки з ОСОБА_1 , наніс удари кухонним ножем по тілу останньому, із них одну рану в ділянці лівої плевральної порожнини та дві рани на лівому стегні, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 146/2014 від 23.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_1 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани лівої плевральної порожнини по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, дві рани на лівому стегні відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім того, як встановлено судом із вироку суду, цивільний позов ОСОБА_1 , заявлений в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, за заявою самого ж ОСОБА_1 , оскільки останній не мав жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_2 як матеріального, так морального характеру.

Згідно розписки, наданої 20.06.2019 року, ОСОБА_2 зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_1 10000,00 грн. або 380 доларів США, заподіяної шкоди на протязі року, а саме до червня 2020 року.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підставі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз"яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже встановлено судом з матеріалів справи, 20.06.2019 року відповідачем була надана розписка, якою він зобов`язався відшкодувати позивачу 10000,00 грн. або 380 доларів США, в якості заподіяної шкоди на протязі року, а саме до червня 2020 року. Цього ж дня вироком Золочівського районного суду Львівської області, яким відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, встановлено, згідно пояснень потерпілого, наданих в судовому засіданні, що останній не має жодних претенцій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, оскільки обставина щодо отримання позивачем від відповідача грошового відшкодування в розмірі 10200,00 грн. та 4500,00 грн, сторонами не оспорюється, така обставина не викликає у суду сумніву щодо достовірності такої, тому не підялягає доказуванню.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані вище суми вже відшкодовані позивачу відповідачем, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та у вироку суду зафіксовано відсутність відповідних претензій по вказаному вище кримінальному правопорушенні, що в сукупності з нормою, визначеною ч. 5 ст. 23 ЦК України виключає можливість повторного стягнення моральної шкоди, оскільки порушуватиме принцип розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259,261,265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст. 23,1167 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сивак