Провадження №22-ц/824/5983/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. Одночасно з поданням позовної заяви до суду позивачем було подано клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року у справі була призначена судово-генетична експертиза. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не з`явилась на відбір зразків крові 17 жовтня 2019 року та 14 листопада 2019 року, у зв`язку з чим 19 листопада 2019 року відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи було складено повідомлення № 100-1035/2820 про неможливість проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року провадження у справі було поновлено. Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не з`явилась на відбір зразків крові з поважних причин, оскільки повідомлення відділення судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про необхідність явки 17 жовтня 2019 року та 14 листопада 2019 року до експертної установи для відбору зразків крові були отримані нею 18 жовтня 2019 року та 20 листопада 2019 року.

У судовому засіданні 17 лютого 2021 року позивачем знову було поставлене питання про призначення у справі судово-медичної (генетичної) експертизи для встановлення кровного споріднення між ним та ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року клопотання позивача задоволено, по справі призначена судово-медична (генетична) експертиза, провадження у справі зупинене.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач направила апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку із зазначеним просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач вже заявляв клопотання про проведення судово-медичної (генетичної) експертизи, а судом вже виносилася ухвала про призначення експертизи, на вирішення якої були поставлені такі ж питання, як і в оскаржуваній ухвалі від 17.02.2021 року. Зазначає, що суд не визначив другу судово-медичну (генетичну) експертизу як додаткову чи повторну в розумінні ст. 133 ЦПК України. Не погоджується апелянт й з тим, що фактично було здійснено повторний розгляд одного і того ж клопотання, в результаті якого вже двічі було зупинено провадження по справі, на думку апелянта є зловживанням процесуальними правами зі сторони позивача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України. Вказує, що таке зловживання порушує право відповідача на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку.

05.05.2021 року позивач направив відзив на апеляційну скаргу, в якому вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного:

Призначаючи ухвалою суду від 17.02.2021 року у справі судово-медичну (генетичну) експертизу, суд першої інстанції виходив із необхідності забезпечення стороні по справі можливості здобути та представити до суду у процесуальний порядок докази на підтвердження своєї позиції стосовно факту кровного споріднення між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також суд виходив з того, що раніше призначена експертиза не була фактично проведена з поважних причин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такою позицією суду першої інстанції.

Суть доводів апеляційної скарги відповідача насамперед полягає в тому, що суд з точки зору апелянта підказав іншій стороні про необхідність подання клопотання про призначення судово-медичної (генетичної) експертизи, а також в тому, що повторне призначення експертизи порушує право відповідача на розгляд справи впродовж розумного строку.

Вказані доводи апелянта не можуть бути прийняті апеляційний судом. По-перше, відповідно до положень зазначене кореспондується ч. 5 ст. 12 ЦПК України а також численної практики Верховного Суду, при розгляді справи суд зобов`язаний керувати ходом судового процесу, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасника процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України. За таких умов роз`яснення стороні по справі права на подання клопотання про призначення судово-медичної (генетичної) експертизи не може вважатися протиправним та має бути оцінено як виконання судом його процесуального обв`язку. По-друге, вказана точка зору апелянта не відповідає дійсності ще й з огляду на те, що клопотання про проведення судово-генетичної експертизи подавалось до суду позивачем ще разом із позовною заявою. В ході розгляду справи судом першої інстанції клопотання позивача про призначення експертизи було задоволено, проте експертиза не була проведена саме у зв`язку з неявкою відповідача в експертну установу. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 викликів в експертну установу, вказана неявка не була оцінена судом як ухилення від проведення експертизи. В той же час саме ці обставини обумовили затягування розгляду справи, а не дії позивача. З боку ж позивача суд не вбачає безпідставного затягування розгляду справи, про яке зазначає апелянт. Натомість безпідставне позбавлення сторони можливості здобуття доказів на підтвердження своїх позовних вимог саме і складало б порушення права особи на справедливий суд.

Не розділяє колегія суддів й позицію апелянта щодо необхідності зазначення в оскаржуваній ухвалі про те, що призначена експертиза є повторною чи додатковою. Як повторна, так і додаткова експертизи призначаються в доповнення вже проведеній у справі судовій експертизі. В той же час фактично в даній справі експертизу проведено не було, про що зазначалося вище. За таких умов оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько