Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 754/5900/16-ц

провадження № 61-9454ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Київенерго», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спеціального житлового ордеру недійсним,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2021 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року.

До касаційної скарги додана заява про поновлення процесуального строку, яка обґрунтована тим, що сторона позивача отримала оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції 28 квітня 2021 року, що підтверджується наданою копію скріншота електронної пошти. 26 травня 2021року о 18 год 25 хв заявник відправив на офіційну електронну адресу Верховного Суду касаційну скаргу, скріплену електронним цифровим підписом, проте в результаті електронного зборю касаційна скарга не була відправлена, що підтверджується наданою копією скріншота поштового клієнта. 08 червня 2021 року заявник за допомогою телефону зв`язався із Верховним Судом та встановив, що касаційна скарга не надходила на адресу суду, у зв`язку із чим повторно направив касаційну скаргу 08 червня 2021 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа «Перетяка та Шереметьев проти України», № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішень не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 202/1556/18.

Водночас, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України посилання заявника на не врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 2-23/2008 та постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 320/9488/18, оскільки зі змісту вказаних судових рішень суду касаційної інстанції вбачається, що у цих справах та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, правовідносини не є подібними, що унеможливлює вирішення питання про не застосування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Також у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах) як на підставу оскарження судових рішень.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Київенерго», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спеціального житлового ордеру недійсним.

Витребувати із Деснянського районного суду м. Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 754/5900/16-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик