Провадження № 6/750/58/21
У Х В А Л А

10 лютого 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді секретар за участюСупруна О.П., Дяченко К.О., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі №750/10125/20 за заявою ОСОБА_2 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з нього аліментів за період з 06.11.2020 по 30.11.2020. В обґрунтування вимог заявник вказує на те, що судовий наказ у справі № 750/10125/20 за листопад 2020 року виконаний ним у добровільному порядку, зокрема 26.11.2020 та 30.11.2020 ним було сплачено на банківський рахунок стягувача в рахунок сплати аліментів 2 080,00 грн, що, на його думку, є підствою для визнання судового наказу від 16 листопада 2020 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з нього аліментів за період з 06.11.2020 по 30.11.2020.

У судовому засіданні заявник заяву про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню, підтримав.

Стягувач у судове засідання не з`явилася, за допомогою засобів електронного зв`язку подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом частини першої статті 258 ЦПК України, частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон), судовий наказ є одним із видів судового рішення та підлягає примусовому виконанню відповідно до Закону.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до статті 81 Сімейного кодексу України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачуються штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування збитків на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування /включаючи оплату проїзду/ і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю"; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Отже, для визнання виконавчого документа таким, що частково не підлягає виконанню, необхідно достовірно встановити виконання боржником свого обов`язку повністю або частково, тобто в даному випадку, чи сплатив він періодичний платіж (за листопад 2020 року) у розмірі, визначеному судом, - ј частки заробітку (доходу), а саме всіх грошових коштів, отриманих за цей період, у відповідності до вищевказаного Переліку. В іншому випадку судовий наказ вважатиметься невиконаним, а право стягувача порушеним.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина п`ята статті 18 Закону).

Згідно з частинами першою та третьою статті 71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що саме на виконавця покладений обов`язок щомісячно визначати суму коштів, які платник аліментів повинен сплатити на виконання судового рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), виходячи з усіх видів його доходу, передбачених Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146.

Натомість, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що частково не підлягає виконанню, самостійно визначив доходи, з яких у листопаді 2020 року повинен сплатити аліменти, що не передбачено чинним законодавством України. Суд же в даному провадженні не вправі визначати розмір доходів боржника, з яких провадиться утримання аліментів. Відтак, задоволення даної заяви та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню за листопад 2020 року, може призвести до часткового невиконання судового рішення та позбавлення права стягувача на його виконання в повному обсязі в разі звернення наказу до примусового виконання.

Доводи заявника про право стягувача в подальшому на перегляд даної ухвали суду за нововиявленими обставинами суд вважає помилковими, оскільки в силу частини першої статті 423 ЦПК України такий перегляд можливий лише щодо рішення, постанови або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 не позбавлений права вимагати зарахування добровільно сплачених ним коштів в сумі 2 080,00 грн на банківський рахунок стягувача в рахунок сплати аліментів, згідно квитанцій № 118 від 26.11.2020 та № 98 від 30.11.2020, в разі примусового виконання судового наказу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відстуність правових підстав для визнання судового наказу №750/10125/20 від 16.11.2020 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів за період з 06.11.2020 по 30.11.2020.

Керуючись статтями 258-261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу №750/10125/20, виданого 16 листопада 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова, таким, що частково не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя