Справа № 202/2176/21
Провадження № 2/202/1592/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Індустріальний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Індустріальний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 червня 2019 року ОСОБА_3 (відповідач 1) уклала шлюб з ОСОБА_4 ( відповідач 2). Шлюб зареєстровано в Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290. На сьогодні шлюб не розірвано.

Вказав, що він, ОСОБА_1 , підтримує близькі стосунки із ОСОБА_3 з квітня 2018 року. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина (хлопчик « ОСОБА_5 »), біологічним батьком якого є він.

27 березня 2021 року позивач разом з ОСОБА_3 звернулися до Індустріального районного у м.Дніпрі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з письмовою заявою, щодо реєстрації їх спільної дитини. В реєстрації нашої дитини було відмовлено, з посиланням на те, що Відповідач І з Відповідачем - 2 перебувають у шлюбі. Відповідач-1 та Відповідач-2 знаходяться на різних прізвищах, відсутня спільна їх заява і тому дане питання потрібно вирішувати у судовому порядку.

Просив суд: визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, батьком дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (медичне свідоцтво про народження №238 від 12 липня 2020 року), матір`ю якого є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

13.05.2021 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала в повному обсязі.

17.05.2021 року від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4 ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до заяви відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує.

17.05.2021 року та 04.06.20231 року від третьої особи Індустріального районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист про слухання справи без участі представника третьої особи. При ухваленні рішення покладались на розсуд суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року закрито підготовче провадження по справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та наполягали на їх задоволенні. Суду надали пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд позов задовольнити. Вказала, що її син є дитиною позивача, а не офіційного чоловіка, з яким зареєстровано шлюб 2-й відповідач по справі.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2019 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 , який було зареєстровано в Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 . На сьогоднішній день шлюб не розірвано.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження №238, виданого 12 липня 2020 року Комунальним підприємством «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому відділенні КП «Слобожанська центральна лікарня» народила хлопчика, 3400 грамів.

Згідно з результатами дослідження №28893 від 15.12.2020 року (аналіз ДНК на батьківство) передбачуваний батько ОСОБА_4 виключається як біологічний батько тестової дитини ОСОБА_7 .

Відповідно до листа Індустріального районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.03.2021 року за №866/20.16.23, направленого ОСОБА_3 щодо державної реєстрації народження дитини, у разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері. У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчено, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.

Позивачем заявлені позовні вимоги про визнання його батьком дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_3 .

Згідно зіст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, ч.10 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами; кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Способи судового сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України, в якій зокрема є встановлення правовідношення.

За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 122 СК України , дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно зі ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В судовому засіданні встановлено, що мати хлопчика, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з 07 червня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , та спільно проживає з ОСОБА_1 . Державна реєстрація дитини на сьогодні не здійснена.

Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.21 глави 1 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 за № 3307/5) із чинними змінами, якщо батьки мають спільне прізвище, це прізвище присвоюється і дітям.

У разі різних прізвищ за згодою батьків, що підтверджується спільною заявою про державну реєстрацію народження, дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків, крім випадків, коли відповідно до цих Правил проведення такої реєстрації здійснюється без їх присутності.

У разі присвоєння дитині подвійного прізвища батьки зазначають у заяві про державну реєстрацію народження, з якого прізвища (батька чи матері) має починатись прізвище дитини.

У разі якщо мати та/або батько дитини не можуть подати спільну заяву про державну реєстрацію народження, її та/або його письмова згода про присвоєння прізвища дитині, справжність підпису на якій має бути нотаріально посвідчена, може бути подана через представника, повноваження якого мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.

За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.

Отже в судовому засіданні встановлено, що позов про визнання батьківства пред`явлений до суду позивачем, який вважає себе батьком дитини, яка народилася в шлюбі, тому суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки до даних правовідносин ст.128 СК України не застосовується, а ст.129 СК України не може бути застосована, оскільки на даний час реєстрація народження дитини не здійснена.

Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_3 , оскільки спір про батьківство є спором між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, та відповідно мати дитини має право брати участь у справі як третя особа на стороні відповідача.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 7, 18, 122, 128 СК України, ст.ст. 4, 12, 13,77-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа Індустріальний районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49081, м.Дніпро, пр.Слобожанський, буд.14, ), про визнання батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 14.06.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар