Номер провадження: 22-ц/813/5542/21
Номер справи місцевого суду: 523/1897/17
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Бєляєвої О.К.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року про розстрочення виконання рішення суду (одноособово суддя Аліна С.С.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Суворовським районним судом м. Одеси від 24.10.2019 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-Банк) до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд стягнув солідарно зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Банка заборгованість за кредитним договором № 0 від 21.02.2007 року у розмірі 3 294,70 доларів США та пеню у розмірі 7 503,70 гривень.

22.11.2019 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 24.10.2019 року, посилаючись на те, що не має стабільного доходу і на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також мати, інвалід 2 групи.

Представник Банка, боржники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не приймали участі у судовому засіданні 26.12.2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Суд розстрочив строком на 12 місяців виконання рішення суду від 24.10.2019 року по справі №523/1897/17 за позовом Банка до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у солідарному порядку зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банка у розмірі 274,55 доларів США та у розмірі 625,35 гривень.

Банк не погодився із ухвалою суду від 26.12.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити судове рішення про відмову у задоволенні заяви щодо задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду від 24.10.2019 року.

Апеляційна скарга представника АТ «УкрСиббанк» зазначає:

Суд розстрочив строком на 12 місяців виконання рішення суду від 24.10.2019 року про стягнення зі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені шляхом стягнення солідарно з боржників щомісячного платежу у розмірі 274,55 доларів США (заборгованість за тілом кредиту) та у розмірі 625,35 гривень. Банк не погоджується з такою ухвалою суду, яка не відповідає вимогам закону.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012 року). У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012 року (п. З мотивувальної частини) значиться, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п. 40). Європейський суд допускає, що тільки за виняткових обставин Договірні Сторони мають право, зокрема, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, однак таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, безпідставно його відстрочувати (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»),

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення і підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Розстрочення виконання рішення можливе лише виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вказані обставини не були належним чином досліджені судом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В порушення вимог основних принципів та засад цивільного судочинства суд першої інстанції не повідомив ні Банк ні представника Банка про розгляд клопотання, чим позбавив можливості сторону подати свої пояснення чи заперечення.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про звернення Банка із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового стягненню з відповідачів грошових коштів, заява щодо розстрочення виконання рішення суду є передчасною.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання судового рішення ОСОБА_1 вказувала на те, що не має стабільного доходу, а також на її утриманні перебуває неповнолітня дитина та мати заявниці, яка є пенсіонеркою і має 2 групу інвалідності.

Наведене, в силу ст. 435 ЦПК України, не може бути підставою для розстрочення виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача. Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та не є обставиною, що утруднює його виконання.

У заявниці відсутні підстави стверджувати про її скрутний матеріальний стан. Так, зідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позичальником ОСОБА_3 зареєстроване нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 і на це майно може бути звернуто стягнення у порядку виконання судового рішення. Крім того ОСОБА_1 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є фізичною-особою підприємцем, що не перебуває в стані припинення, тобто позичальниця здійснює підприємницьку діяльність та отримує дохід за рахунок якого може погашати заборгованість за рішенням суду і даний факт суд не розглядав.

Заявниця не надала доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язання та скрутного матеріального становища її чоловіка, іншого боржника, який виступає поручителем за кредитним договором ОСОБА_2 , і, враховуючи, що позичальниця та поручитель перебувають у шлюбі, відомості про розірвання якого відсутні, ствердження ОСОБА_1 , що на її одноосібному утриманні перебуває неповнолітня дитина та пенсіонер не відповідають дійсності і є введенням суд в оману щодо дійсних обставин та фінансового стану заявниці.

Відповідачі (боржники) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, вирішуючи заяву ОСОБА_1 виходив з того, зокрема, що Банк належним чином сповіщений про розгляд справи на 26.12.2019 року (а.с. 26 справи №6/523/19).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ст. 435 ч.2 ЦПК України).

22.11.2019 року в суді зареєстрована заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 24.10.2019 року (а.с.1,2 справи №6/523/19).

Розгляд заяви суд призначив на 26.12.2019 року.

Судова повістка представнику Банка на 26.12.2019 року не надсилалась, повернута із зазначенням «Повернуто за відсутністю марок» (а.с.31,32 справи №6/523/19).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України).

Зважаючи на те, що Банк належним чином не був сповіщений про розгляд справи на 26.12.2019 року і Банк обґрунтовує свою скаргу такою підставою, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

22.11.2019 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 24.10.2019 року, посилаючись на те, що не має стабільного доходу, оскільки тимчасово безробітна і перебуває у пошуках роботи, крім того, на її утримання знаходяться двоє неповнолітніх дітей (а.с.1,2 а.с.1,2 справи №6/523/19).

Заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ст. 436 ч.ч1,2 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2019 року задоволено позов Банка до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.02.2007 року, яка виникла станом на 30.01.2017 року у розмірі 3 294,70 доларів США та пені у розмірі 7 503,70 гривень (а.с.214-216 справи №523/1897/17).

ОСОБА_1 просить розстрочити виконання рішення суду від 24.10.2019 року з підстав того, що вона не має стабільного доходу, оскільки тимчасово безробітна і перебуває у пошуках роботи, крім того, на її утримання знаходяться двоє неповнолітніх дітей.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст. 18 ч.1 ЦПК України).

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням (ст. 33 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розстрочка - це спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленні наперед.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення (п.18 постанови Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі № 819/150/17).

При вирішенні заяви про розстрочку виконання рішення суду слід мати на увазі, що задоволення заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду у певний строк.

ОСОБА_1 зазначала, що вона не має стабільного доходу, оскільки тимчасово безробітна і перебуває у пошуках роботи, крім того, на її утримання знаходяться двоє неповнолітніх дітей, що не відповідає обставинам справи.

З доданих до заяви письмових доказів вбачається, що у боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,10), у листопаді 2019 року заробітна плата ОСОБА_1 , яка з вересня 2011 року постійно працює директором ТОВ «Спец-Союз», становила 4 200 гривень (а.с.12). Крім того, до заяви додана копія пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , 1949 року народження, яка з 2002 року отримує пенсію, як інвалід 2 групи (а.с.13-16 №6/523/19).).

Заява про розстрочення виконання рішення суду від 24.10.2019 року не містить доказів щодо матеріального становища іншого боржника - ОСОБА_2 .

З огляду на те, що боржник ОСОБА_1 має регулярні і стабільні доходи (з 2011 року працює директором ТОВ «Спец-Союз»), а наявність у заявниці неповнолітньої дитини 2005 року народження і матері-інваліда 2 групи з 2002 року, не є винятковими обставинами, які б ускладнювали або виключали виконання рішення суду у певний строк, суду не надано належних і допустимих доказів особливого характеру обставин, які б ускладнювали виконання рішення суду, як стосовно боржника ОСОБА_1 , так і стосовно боржника ОСОБА_2 , колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви з підстав її недоведеності.

Щодо сповіщення осіб, які беруть участь у справі на 03.06.2021 року.

Банк і його представник сповіщені 12.05.2021 року і 20.05.2021 року (а.с. 92-94 справа №6/523/19).

ОСОБА_1 сповіщалась за адресою, вказаною нею у заяві від 22.11.2019 року про розстрочення виконання рішення суду, і, згідно повідомлення Укрпошти від 21.05.2021 року: «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за адресою місця фактичного проживання (а.с.1,90,91 справи №6/523/19).

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ст. 128 ч.5 п.п.3,4 ЦПК України).

Виходячи з вимог п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_1 вважається такою, що повідомлена 21.05.2021 року про розгляд справи в суді апеляційної інстанції на 03.06.2021 року.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.ч.1,3 п.3 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд розглянув справу за відсутності представника Банка, який належним чином не сповіщався про розгляд справи на 26.12.2019 року і Банк обґрунтовує скаргу такою підставою, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року про розстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2019 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 22.11.2019 року про розстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 17.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова