РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/16230/19

Провадження № 2/638/1935/21

02.02.2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Мхітарян Л.Е.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського торгівельно-економічного інституту Київського національного торгівельно-економічного університету, Київського національного торгівельно-економічного університету про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив

ОСОБА_1 (далі за текстом -позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Харківського торгівельно-економічного інституту Київського національного торгівельно-економічного університету (далі за текстом- ХТЕІ КНТЕУ), Київського національного торговельно-економічного університету (далі за текстом -відповідач), в якому після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача суму вихідної допомоги при ліквідації підприємства у розмірі 10554 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичної виплати заборгованості у сумі 35559 грн. , 5000 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього 51113 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 22.09.2019 року вона була звільнена з посади старшого викладача підготовки іноземних громадян Харківського інституту фінансів Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету на підставі п.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією. Згідно наказу Київського національного торговельно-економічного університету від 05.09.2019 № 2734 «Про реорганізацію Харківського інституту фінансів КНЕТУ» припинено відокремлений структурний підрозділ Харківський інститут фінансів Київського національного торговельно-економічного університету. Згідно довідки Харківського інституту фінансів КНЕТУ, заборгованість із заробітної плати станом на 01.10.2019 року становить 21211,51 грн. Остаточний розрахунок з позивачем не проведено і на час розгляду справи, оскільки їй не сплачено вихідну допомогу при ліквідації підприємсва у розмірі 10554 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільнені позивача 22.09.2019 року, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає суму 35559 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму понесеної моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Представник відповідачів ОСОБА_2 до суд надав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. 05 вересня 2019 року прийнято постанову вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету (далі - КНТЕУ), відповідно до якої вирішено провести реорганізацію Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту. На виконання постанови вченої ради КНТЕУ «Про удосконалення організаційної структури КНТЕУ (щодо Харківського інституту фінансів») від 05 вересня 2019 року винесено наказ № 2734. Відповідно до вказаного наказу вирішено провести реорганізацію Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ, , та створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ.

05 листопада 2019 року прийнято Наказ № 1392 Міністерства освіти і науки України відповідно до якого прийнято рішення про реорганізацію Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету. Згідно із Наказом № 2734 від 05.09.2019 визначено, що після припинення ХІФ КНТЕУ всі права та обов`язки щодо його діяльності переходять до ХТЕІ КНТЕУ. ХТЕІ КНТЕУ є відокремленим підрозділом (Код ЄДРПОУ ВП: 33297907) Київського національного торговельно - економічного університету. Відповідно до Положення про ХТЕІ КНТЕУ визначено, що інститут самостійно ухвалює рішення в межах наданих повноважень, має самостійний баланс, рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України і установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням (п. 1.8.). Згідно із п. 3.1. Інститут має право, зокрема, здійснювати фінансово-господарську діяльність, самостійно розпоряджатися усіма видами асигнувань в інтересах розвитку Інституту, забезпечення нормального його функціонування. Відповідно до п. 3.5. Інститут зобов`язаний, зокрема, дотримуватися штатно-кошторисної дисципліни. Розділ 7 Положення передбачає порядок оплати праці ХТЕІ КНТЕУ. Здійснення оплати праці працівниками та пов`язаними з цим виплати здійснюється ХТЕІ КНТЕУ. Згідно наказу № 2734 створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ. Серед інших завдань комісія має визначити розміри та можливість погашення дебіторської та кредиторської заборгованості. Погашення заборгованості щодо виплати заробітної плати звільненим працівникам могло бути здійснено тільки після визначення джерела її погашення та розроблення відповідного графіку. Права та обов`язки щодо діяльності ХІФ КНТЕУ переходять до ХТЕІ КНТЕУ лише після припинення діяльності ХІФ КНТЕУ. Позивач мала трудові відносини з ХІФ КНТЕУ. Відповідно до Положення про ХІФ КНТЕУ персональну відповідальність за своєчасну і повну виплату заробітної плати співробітникам несе директор Харківського інституту фінансів КНТЕУ ОСОБА_3 . Таким чином, застосування статті 117 КЗпП можливо лише за умови наявності вини власника або уповноваженого ним органу. З 05.09.2019 року до 05.11.2019 року діяла комісія з реорганізації ХІФ КНТЕУ. Єдиним можливим шляхом виплати заборгованості із заробітної плати було здійснення комісією з реорганізації відповідного графіку погашення та визначення відповідних джерел. До завершення роботи комісії з реорганізації виплата заробітної плати не могла бути реалізована. Відповідно до довідки про надходження коштів поворотної фінансової допомоги Харківському торговельно-економічному інституту КНТЕУ, отриманої від Київського національного торговельно-економічного університету для погашення боргів із заробітної плати працівника Харківського інституту фінансів КНТЕУ визначено, що відбувалось об`єднання рахунків та кошторисів Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ з Харківським інститутом фінансів КНТЕУ, яке завершилось 15.11.2019 року, тому борг остаточно було погашено лише 19.11.2019 року. У зв`язку із наведеним, вбачається відсутність вини відповідача у затримці розрахунку із заробітної плати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив повністю відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.09.2019 року була звільнена з посади старшого викладача підготовки іноземних громадян Харківського інституту фінансів Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету на підставі п.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією.

Відповідно до копії наказу № 2734 від 05.09.2019, припинено відокремлений структурний підрозділ Харківський інститут фінансів Київського національного торговельно-економічного університету.

Відповідно до копії довідки КНТЕУ ХІФ, копія якої міститься в матеріалах справи, станом на 01.10.2019 заборгованість із заробітній плати ОСОБА_1 становить 21211,51 грн.

Відповідно до реєстру перерахувань №94 за листопад 2019 року позивачу 18.11.2019 року перерахована заробітна плата у розмірі 7575,04 грн. Відповідно до реєстру перерахувань заробітної плати за серпень 2019 року позивачу перерахована заробітна плата у розмірі 13636,17 грн. (а.с.61, 62) Загальна сума яка була виплачена позивачу складає 21211,51 грн. Тобто, в день звільнення позивача остаточний розрахунок з ним не проведений, а проведений лише 19.11.2019 року. Доводи позивача, що на день розгляду справи у суді їй не сплачено суму вихідної допомоги при ліквідації підприємства у розмірі 10554 грн. у судовому засіданні підтвердження не знайшли, тому суд дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної та додаткової відпусток або для виплати компенсації за невикористану відпустку, відпусток у зв`язку з навчанням без відриву від виробництва провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа наступного місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і забезпечення допомогою у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або по вагітності і родах середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до довідки наданої відповідачем по справі (а.с.115) середньоденний заробіток складає 262,94 грн. Сума грошової компенсації у розмірі середнього заробітку за час затримки виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 262,94 грн. за період з 22.09.2019 року по 19.11.2020 року складає 10516,80 грн. (262,94 грн.* 40 робочих днів) та підлягає стягненню з відповідача.

Між тим, представник відповідача посилався на відсутність вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку з позивачем при звільненні та просив відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Суд відхиляє вказані доводи з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови вченої ради КНТЕУ «Про удосконалення організаційної структури КНТЕУ (щодо Харківського інституту фінансів»), 5 вересня 2019 року було винесено наказ № 2734 про проведення реорганізації Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ та створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ (а.с.13).

Згідно з п.п. 6.4 Наказу № 2734 від 5 вересня 2019 року, комісії з реорганізації у термін до 1 жовтня 2019 року наказано забезпечити погашення дебіторської та кредиторської заборгованості ХІФ КНТЕУ. Відповідно до п. 7 наказано комісії у встановленому законодавством України порядку вжити заходів щодо забезпечення трудових прав працівників ХІФ КНТЕУ. Пунктом 10 Наказу визначено, що після припинення ХІФ КНТЕУ всі права та обов`язки щодо його діяльності переходять до ХТЕІ КНТЕУ.

Таким чином, відповідно до змісту наказу, забезпечення прав працівників, в тому числі виплата заробітної плати, не пов`язане з переходом прав та обов`язків одного відокремленого підрозділу до іншого.

Отже в період реорганізації Інституту, під час якої було звільнено позивача, комісія повинна була забезпечити трудові права ОСОБА_1 під час звільнення у строки та в порядку, встановлених трудовим законодавством.

5 листопада 2019 року Міністерством освіти і науки України, було прийнято Наказ № 1392 про реорганізацію Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету .

Зазначеними наказами не визначались джерела фінансування щодо погашення заборгованості із заробітної плати та графіків їх погашення працівникам ХІФ КНТЕУ, що не виправдовує відповідача у затримці розрахунку позивача при звільненні, оскільки ці питання відповідно до принципу належного врядування мають завчасно враховуватися при прийнятті рішення про звільнення працівника.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи убачається, що Харківський торгівельно-економічний інститут Київського національного торгівельно-економічного університету до якого позивачем пред`явлено позов є неналежним відповідачами у справі, оскільки він є відокремленим підрозділами Київського національного торговельно-економічного університету, який і повинен нести відповідальність. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до вказаного відповідача.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок протиправних дій відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Враховуючи те, що противоправні дії відповідача завдали позивачу фізичних і моральних страждань, які полягають у тому, що позивач повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому з урахуванням перенесених моральних та психологічних страждань позивача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1 000 гривень.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського торгівельно-економічного інституту Київського національного торгівельно-економічного університету, Київського національного торгівельно-економічного університету про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Київського національного торгівельно-економічного університету (, адреса: м. Київ, вул. Кіото, 19) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки в розмірі 10516,80 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., а всього 11516 (одинадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з Київського національного торгівельно-економічного університету (, адреса: м. Київ, вул. Кіото, 19) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 238,75 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя