Справа №409/1320/21
Пров.№2-о/409/269/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Титова А.О., за участю секретаря судових засідань Малик А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Білокуракинського районного суду цивільну справу про встановлення факту смерті, де:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського районного суду із заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме - що його батько, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, причина смерті - злоякісне новоутворення передміхурової залози.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті заявником отримані медичні документи про смерть. Останнім місцем проживання, місцем настання смерті та місцем поховання померлого є м. Луганськ, Україна.

Проте, вказана територія станом на день звернення заявника до суду є тимчасово окупованою, а органи влади України, у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану населення не здійснюють свою діяльність, у зв`язку з чим, заявник позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про смерть.

За викладених обставин, заявник звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті. В судове засідання заявник не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, заяву просив задовольнити.

Заінтересована особа - Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 6, п. 9 «Про затвердження правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення в судовому порядку факту смерті, звернення для реєстрації смерті особи, оголошеною судом померлою.

Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , заявник по справі, є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, причина смерті - злоякісне новоутворення передміхурової залози. Вказані обставини підтверджуються медичними документами про смерть Державного закладу "Луганська міська багатопрофільна лікарня № 4", а саме - лікарським свідоцтвом про смерть № 61 від 23.04.2021, довідкою про причину смерті № 61 від 23.04.2021.

Щодо сумнівів органів державної реєстрації актів цивільного стану стосовно легітимності наданих заявником медичних документів про смерть, суд зазначає наступне.

Так, У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного, вважають судді ЄСПЛ. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Зазначена вище правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі №235/2357/17.

За викладеного, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження та не викликає у суду сумнівів факт того, що громадянин України ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ.

Згідно ст. 317 та п. 8 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 77-81, 263-265, 268, 315-317, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про встановлення факту смерті - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, Україна, причина смерті - злоякісне новоутворення передміхурової залози; місце реєстрації померлого: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню та може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: вул. Білогородська буд. 134-б, м. Боярка Київської області.

Представник заявника - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 717 від 18.09.2002 року.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О. Титов