ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/272/21 Справа № 185/5864/18 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року

по справі Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 11322,91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго судові витрати на судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго суми боргу 11322,91 грн., та стягнення судових витрат на судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП Павлоградтеплоенерго, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не проводив оплату за спожиту теплову енергію та внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за період з 16.07.2015 року по 16.07.2018 року у розмірі 11322,91 грн.

Але з таким висновком суду повністю погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є споживачем послуг центрального опалення, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією особового рахунку відповідача за № НОМЕР_1 (арк.с.4), та копією витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого, відповідач був власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 27.04.2016 року по 06.08.2018 року, на підставі договору купівлі-продажу квартири № 636 від 27.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом.

Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго здійснює послуги по теплопостачанню.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію та згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту теплову енергію.

З наданих позивачем виписок з особистого рахунку за № НОМЕР_1 вбачається, що оплата за спожиту теплову енергію не проводилась в період з 01.01.2002 р. по 01.01.2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 23711,81 грн. (а.с.4-6).

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно правил ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.

Відповідно до ст.162 ЖК України, власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 лише 27.04.2016 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-39).

Разом з тим, згідно договору купівлі продажу від 17.01.2017 року ОСОБА_2 було продано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-43).

Отже, колегію судів встановлено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з відповідача за період з 16.07.2015 року по 16.07.2018 року у сумі 11322,91, оскільки даний період охоплює термін коли відповідач не був власником зазначеної квартири.

А тому, з урахуванням зазначеного та встановлених обставин справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію лише за той період коли відповідач був власником квартири та отримував послуги з постачання теплової енергії, а саме з 27.03.2016 року по 17.01.2017 року у розмірі 6019,61 грн.

Отже, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, не перевірив належним чином доводи сторін і не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергія за період 16.07.2015 року по 16.07.2018 року у розмірі 11322,91 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року - скасуванню.

Позовні вимоги Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 27.03.2016 року по 17.01.2017 року в сумі 6019,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго судові витрати у розмірі 90,29 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 27.03.2016 року по 17.01.2017 року в сумі 6019,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго судові витрати у розмірі 90,29 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді М.Ю. Петешенкова

В.С.Городнича