КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1019/20
Провадження №2-к/319/1/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Валігурського Г.Ю., при секретарі судового засідання Костенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Задніпровського районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення на її утримання аліментів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Задніпровського районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення на її утримання аліментів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На виконання вимог ч.ч. 1 ст. 467, ст. 473 ЦПК України, судом згідно ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. 1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", на офіційному веб-сайті судової влади розміщено оголошення ОСОБА_2 від 01.12.2020 року про надходження зазначеного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

В строк, передбачений ч.ч. 1 ст. 467, 473 ЦПК України, ОСОБА_2 не подав заперечення проти клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвалою суду від 16 січня 2021 року призначено розгляд клопотання у відкритому судовому засіданні на 04 лютого 2021 року.

Заявник в судове засідання не прибула, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавала.

ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, згідно ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. 1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", що підтверджується копією оголошення про виклик учасника справи від 18.01.2021 року розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав.

У відповідності до ч. 5 ст. 467, ч. 5 ст. 473 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Задніпровського районного суду міста Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , дитину залишено на подальше виховання матері ОСОБА_1 , а також починаючи з 09.07.2020 року з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 5077 російських рублів, що відповідає половині розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей в Смоленській області з подальшою індексацією пропорційно збільшенню величини прожиткового мінімуму до повноліття дитини. Вказане заочне рішення набрало законної сили 12.09.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання(перебування) або місцезнаходженням боржника.

В клопотанні адресою місця проживання боржника зазначено:

АДРЕСА_1 проживання боржника відноситься до населеного пункту, на території якого відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року за №1275-р здійснюється антитерористична операція.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 р., на території міста Сніжне Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На підставі розпорядження голови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 підсудність справ Сніжнянського міського суду Донецької області визначена Куйбишевському районному суду Запорізької області.

Відповідно до ч. 2, ч. 4-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; в інших випадках, встановлених законами України.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, які виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Між Російською Федерацією і Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року, та ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року. Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду. Згідно ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Судом встановлено, що заочне рішення Задніпровського районного суду міста Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 та стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 5077 російських рублів набрало законної сили 12.09.2020; згідно довідки Задніпровського районного суду м. Смоленська вказане рішення на території Російської Федерації не виконувалось; ОСОБА_2 була в належному порядку і вчасно викликаний в до Задніпровського районного суду м. Смоленська, про що свідчить підтвердження Куйбишевського районного суду Запорізької області про вручення документів, зокрема й повідомлення про день судового засідання.

При цьому судом не встановлено підстав для відмови в здоволенні клопотання, передбачених ст. 468 ЦПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 04.02.2021 курс росйського рубли до національної валюти становит 10 рублів = 3,688 грн. Отже, розмір аліментів, які підлягають стягненню ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 1872,40 грн.

Керуючись ст. 81 Закону України «Про міжнародне право», ст. ст. 462, 463, 464, 467, 471 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Задніпровського районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення на її утримання аліментів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення Задніпровського районного суду міста Смоленська Російської Федерації від 09.07.2020 року № 2-20/2020, яким вирішено:

позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 36 від 19.01.2009 року відділу реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області);

неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на подальше виховання матері ОСОБА_1 ;

починаючи з 09 липня 2020 року з ОСОБА_2 стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1872 грн. 40 коп., що відповідає половині розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей в Смоленській області з подальшою індексацією пропорційно збільшенню величини прожиткового мінімуму до повноліття дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Г.Ю. Валігурський