КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4976/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 17 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» - надалі АТ КБ «ПриватБанк» та/або Банк) звернулось із позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 13 лютого 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням зобов`язань відповідачами за кредитним договором та договорами поруки.

Банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 28 594,66 доларів США, що за курсом НБУ від 29 січня 2016 року складало 719 155,70 гривень

В січні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись із зустрічними позовними заявами про припинення поруки за договорами укладеними між ними та Банком.

В обґрунтування позовних вимог, зазначали, що Банк змінив процентну ставку в бік її збільшення за основним зобов`язанням без згоди поручителів.

Просили визнати договори поруки припиненими.

Рішенням Святошинського районного суду м.Київ від 17 липня 2019 року у задоволенні позову Банку відмовлено, а зустрічні позови задоволено, визнано спірні договори поруки припиненими.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із апеляційною скаргою.

Посилається на безпідставність посилання суду першої інстанції на висновок судово-економічної експертизи, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновками експертизи.

Вважає, що позовні вимоги є доведеними належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовів необхідно відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхиляє доводи позивача, вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку та вірно послався на висновок експерта.

Зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, щодо задоволення зустрічних позовів про визнання договорів поруки припиненими.

У судовому засіданні представник Банку підтримав позицію викладену в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виступив проти її задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи вимоги зустрічних позовів, суд першої інстанції виходив з того, що порука позивачів є припинено з огляду на те, що Банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за кредитом, не погодивши вказане із поручителями, а відмовляючи в задоволенні позову Банку про стягнення заборгованості виходив з того, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та позивачем не доведено розміру заборгованості.

Колегія суддів повністю погодитись з такими висновками не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 лютого 2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № К2HCGK 00260453 за яким позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кошти в готівковій формі через касу Банку у вигляді невідновлюваної кредитної лінії на придбання квартири у розмірі 108 129,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, термін, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період оплати платежів, порядок погашення заборгованості за даним договором, вказані в розділі 7 даного договору.

Відповідно до п. 7.1 розділу 7 кредитного договору, банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівкових коштів через касу на строк з 13.02.2007 року по 12.02.2027 року включно, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 108 192,00 доларів США 00 центів на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 18 192,00 доларів США 00 центів на оплату страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,35% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, в момент надання кредиту 0,0% від суми кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати панку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1316,45 доларів США 45 центів для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди.

Згідно умов кредитного договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівкових коштів через касу на строк з 13 лютого 2007 року по 12 лютого 2027 року включно, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 108192,00 доларів США 00 центів на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 18192,00 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто два) доларів США 00 центів на оплату страхових платежів.

Листом № 20.1.3.2/6-22855/5416 від 03 жовтня 2008 року (157 а.с.) відповідача ОСОБА_1 було повідомлено про підвищення відсоткової ставки по кредитному договору до 14,04 %, починаючи з 10 листопада 2008 року.

14 липня 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1/1-1 до кредитного договору, якою було внесено зміни в існуючі кредитні зобов`язання, зокрема щодо річної відсоткової ставки, а саме, починаючи з 14 липня 2010 року розмір річної відсоткової ставки підвищено до 13,54 %.

Окрім того, відповідно до п. 2 додаткової угоди, умови договору, що не були змінені цією угодою, залишаються незмінними. Таким чином, додаткова угода змінила лише відсоткову ставку по кредитному договору, проте в п. 7.1 кредитного договору, відповідно до якого щомісячно в період сплати (з 05 по 10 число кожного місяця), позичальник зобов`язаний надавати банку грошові кошти у розмірі 1 316, 45 доларів США для погашення заборгованості по кредитному договору, що складається із заборгованості по кредиту, процентів та винагороди за надання фінансового інструменту - щомісячний розмір грошових коштів змінений не був.

В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено: договір поруки № К2HCGK00260453/01 від 13 лютого 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , договір поруки № К2HCGK00260453/02 від 13 лютого 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , договір поруки № К2HCGK00260453/01 від 13 лютого 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 .

Згідно умов договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник ОСОБА_1 , включаючи оплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 13 договорів поруки, зміни і доповнення в цей договір вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» являється Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Місцевий суд не звернув уваги на те, що рішенням Святошинського районний суд м.Києва від 19 червня 2015 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним (справа №759/1705/15-ц).

В ході розгляду вищевказаної справи було перевірено та надано відповідну правову оцінку відповідності договору Закону України «Про захист прав споживача» в редакції чинній на момент укладення договору.

Вищевказане рішення суду набуло законної сили.

Колегія суддів, приходить до висновку, що посилання місцевого суду на висновок експерта № СЕ-1205-5-890.17 від 06 листопада 2017 року за результатами проведення судово-економічної експертизи, якою було встановлено, що кредитний договір від 13 лютого 2007 року № К2HCGK00260453 не містить в собі в повному обсязі необхідні умови для договорів даного типу, в тому числі - загальної вартості кредиту для споживача та її детального розпису, що є недотриманням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII є помилковими.

Також являються необґрунтованими висновки суду першої інстанції, що неможливо підтвердити обґрунтованість розрахунків заборгованості за договором № К2HCGK00260453 від 13 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

При укладенні договору, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов`язкові умови договору.

Як вбачається із самого договору кредиту в ньому зазначено строк , на який надається кредит, сума кредиту, відсотки, які повинен сплачувати щомісячно боржник, період сплати з 5 по 10 число кожного місяця, сума, яку повинен сплачувати споживач щомісячно і т.д., а тому підстав вважати, що відповідачем не виконані умови захисту прав споживача та не надано інформацію про умови кредитування споживачу відсутні.

Колегія суддів враховує, що можливість одностороннього збільшення кредитної ставки була передбачена договором та лист №20.1.3.2/6-22855/5416 про підвищення відсоткової ставки було направлено відповідачем на адресу позивача 03 жовтня 2008 року, до 10 січня 2009 року - до моменту набрання чинності Закона №661-IV від 12 грудня 2008 року про заборону односторонього підвищення процентних ставок.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем повністю доведено наявність заборгованості позичальника перед банком.

Розрахунок заборгованості відповідає узгодженим між сторонами умовам кредитного договору, при цьому позивачем було зменшено позовні вимоги та визначено їх в сумі 28 594,66 доларів США, що за курсом НБУ від 29 січня 2016 року складало 719 155,70 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідачів на те, що позичальником було отримано кредит в меншому розмірі ніж передбачено договором, на підтвердження чого в матерілах справи наявна довідка (т.1 а.с. 130), а саме 90 000 дол. США, а не 108 192 дол.США, оскільки в останню суму входила сплата страхових платежів у розмірі 18 192,00 доларів США. передбачена договором.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для припинення поруки позивачів за зустрічними позовами перед банком.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Крім того, вказане узгоджується із п. 13 договорів поруки, де вказано, що зміни і доповнення в цей договір вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Підвищення відсоткової ставки за кредитним договором є доведеним та сторонами визнається, а тому наявні підстави для задоволення вимог про припинення поруки.

Колегія суддів відхиляє доводи представника Банку, щодо перерахунку заборгованості за незмінною відсотковою ставкою, оскільки вказаний розрахунок було здійснено після подачі позову поручителів про припинення поруки, а факт підвищення відсоткової ставки без їх згоди та відповідно збільшення обсягу відповідальності є доведеним, що є підставою для визнання поруки припиненою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна заборгованість у розмірі 28 594 долари США 66 центів є доведеною належними доказами, при цьому підлягає стягненню виключно із позичальника - ОСОБА_1 , оскільки порука ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є припиненою.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи в частині позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню у вказаній частині з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості в розмірі 28 594 доларів США 66 центів із ОСОБА_1 .

Рішення місцевого суду в частині зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Банку підлягає залишенню без змін з вищевикладених підстав.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір сплачений АТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову та апеляційної скарги становить -26 606 грн. 43 коп.(10425,42+16 181,01) та відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 17 липня 2019 року в частині позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №K2HCGK00260453 у розмірі 28 594 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) долари США 66 центів, що за курсом НБУ на 29 січня 2016 року складало 719 155 (сімсот дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення Святошинського районного суду м.Київ від 17 липня 2019 року в частині зустрічних позовів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 26 606 (двадцять шість тисяч шістсот шість) грн. 43 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «15» червня 2021 року.

Головуючий

Судді: