Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4991/20
Провадження № 2/711/634/21

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позову вказує що на примусовому виконанні в Придніпровському відділі ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебували виконавчі провадження про стягнення з нього (позивача) заборгованості, а саме:

- ВП № 6278042 з виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2007 року № 3-8839 про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 17 грн., яке 23.06.2009 року завершене у зв`язку з повним фактичним виконанням згідно з виконавчим документом;

- ВП № 8582239 з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2008 року № 3-10096 про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 17 грн., яке 23.06.2009 року завершене у зв`язку з повним фактичним виконанням згідно з виконавчим документом;

- ВП № 17231291 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2009 року № 2-5110 про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 25986 грн. 10 коп., яке 28.10.2010 року завершене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21.04.1999 606-XIV) у зв`язку з надходженням письмової вимоги стягувача від 22.10.2010 року про повернення виконавчого документа без виконання.

Також вказує, що в межах даних виконавчих проваджень державним виконавцем накладений арешт на все належне йому майно.

Оскільки виконавчі провадження були завершені у 2009-2010 роках, а арешт майна до даного часу не знятий, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить зобов`язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ним ОСОБА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси 24.07.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав а просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представник третьої особи Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не з`явились, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено вимогами статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із матеріалів справи, вимога за предметом позову стосується лише зобов`язання відповідача зняти арешт із майна позивача.

При цьому, зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 позову, не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення вказаного питання.

В пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Отже, заявлені ОСОБА_2 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем у виконавчих провадженнях, де він був боржником, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Вищевказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка наведена у постанові від 29.07.2020 року по справі №161/3171/19 та у постанові від 04.11.2020 року по справі № 520/7100/19.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VI Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній спір про право.

На підставі викладеного, суд робить висновок про закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, взявши при цьому до уваги й правовий висновок КЦС ВС у постанові від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що він може оскаржити бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з належного йому майна звернувшись до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на таку бездіяльність в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або звернувшись із відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства до Черкаського окружного адміністративного суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 14, 255, 259, 447 ЦПК України, ст.ст. 16, 19 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з нерухомого майна - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 08.02.2021 року

Головуючий: В.М. Скляренко