Провадження №2/748/503/21 Єдиний унікальний № 748/1029/21
У Х В А Л А

15 червня 2021 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд в Чернігівській області в складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Однолько Ю.С.,

за участю представника відповідача Приходько О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 квітня 2010 року розмірі 11 753 грн. 90 коп. та судові витрати у сумі 2 270 грн. 00 коп.

10 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява, не обмеженого у праві представника АТ КБ «Приватбанк» Чепіга Д.О. про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп. за подання позову.

Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином .

Представник відповідача адвокат Приходько О.С. у судовому засіданні не заперечувала проти закриття провадження у справі. У задоволенні вимог про стягнення судового збору просила відмовити, пояснила, що ОСОБА_1 сплатив банку заборгованість в повному обсязі, претензій банк до нього не має, а також ОСОБА_1 є учасником бойових дій і тому просила звільнити його від сплати судового збору.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом положень п.1 ч.2 ст.49, ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві.

Згідно з приписами ч.3 ст. 206, п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Зі змісту заяви представника АТ КБ «Приватбанк» про закриття провадження у справі та з наданих суду доказів - виписок з особового рахунку відповідача, вбачається, що позивач відмовився від позову у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості по кредитному договору у процесі розгляду справи.

Виписками по рахунку від 18 лютого 2014 року за період з 18 травня 2021 року по 18 травня 2021 року підтверджується погашення заборгованості відповідача за кредитним догвоором у повному обсязі. Відтак, у судовому засіданні встановлено підстави для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, заява представника позивача АТ КБ «Приватбанк» про закриття провадження у справі є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Крім того, представник позивача на підставі ч. 3 ст.142, ч.1 ст.255 ЦПК України просить стягнути з відповідача на користь установи банку судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 29 квітня 2021 року, сплативши за платіжним дорученням №PROM6ВТВ52 від 16 квітня 2021 року 2 270,00 грн. судового збору, тоді як заборгованість за кредитним договором була погашена відповідачем після відкриття провадження у справі, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача, наданими представником банку.

Станом на день подання відзиву заборгованість за кредитним договором відповідачем виплачена, що підтверджується квитанціями, які додаються до відзиву.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2015 року та користується пільгами відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час. розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31- 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, §65)). '

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частини перша статті 129 Конституції України). Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь- який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «С. G. Та інші проти Болгарії» (« C.G. andothers v.Bulgaria», заява , № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

На думку Верховного Суду, є необгрунтованим звужене тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, а отже і є помилковою відмова суду апеляційної інстанції позивачу у задоволенні заяви про звільнення його, як учасника бойових дій, від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з тих підстав, що справа за його позовом до Мукачівського РВ ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду протиправною не пов`язана з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій.

Вказана правова позиція також підтверджується ухвалою Верховного Суду 17 квітня 2018 року справа №815/6914/17, адміністративне провадження №К/9901/41100/18, постановою Верховного Суду від 03 липня 2018 справа №813/1887/17, адміністративне провадження №К/9901/22048/18.

Відповідачу позивачем надано споживчий кредит, який є питанням його соціального захисту. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відтак, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не підтримує своїх вимог внаслідок їх задоволення ОСОБА_1 після пред`явлення позову, а відповідач звільнений від сплати судового збору, то сплачений установою банку при подачі позову судовий збір в сумі 2 270,00 грн. в силу полежень ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягає компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.13, 141, 142, 206, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача АТ КБ «Приватбанк» про закриття провадження у справі та стягнення з відповідача сплаченого при поданні позову судового збору задовольнити.

Прийняти відмову представника позивача АТ КБ «Приватбанк» від позову, провадження у справі за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Повернути АТ КБ " Приватбанк" (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50), на р/р НОМЕР_2 , , МФО 305299) сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят) грн., сплачений за подання позову, відповідно платіжного доручення № PROM6BTB52 від 16 квітня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Хоменко Л.В.