ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1544/21
Провадження № 2-о/636/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Пасмурової І.О.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представників заінтересованої особи адвокатів Столярова М.В., Чорного Г.О.,

Бондаренка В.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про видачу обмежувального припису,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулався до суду з зазначеною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці реєстрації проживання (перебування) постраждалої особи, малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити перебувати в місці реєстрації проживання (перебування) постраждалої особи, малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити перебувати в місці навчання - Чугуївський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 8 постраждалої малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця реєстрації проживання (перебування) та інших місць частого відвідування постраждалою особою малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з постійним тиском та погрозами вона звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису у відношенні її колишнього чоловіка ОСОБА_2 та 09.07.2020 р. Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення (справа № 636/2331/20), яким суд видав обмежувальний припис на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , в якому зазначено, що судом встановлено факти вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та її малолітніх дітей з боку ОСОБА_2 . За рішенням суду ОСОБА_2 було заборонено: перебувати у місцях реєстрації та проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; перебувати за місцем роботи ОСОБА_1 , перебувати в місці навчання ОСОБА_4 , перебувати в місці навчання ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче 500 метрів; розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 27.10.2020 року Харківським апеляційним судом ухвалена постанова, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 липня 2020 про видачу обмежувального припису року залишити без змін.

Після строку дії обмежувального припису ОСОБА_2 почав тиснути психологічно, з`являтися несподівано поруч, біля неї, її роботи або біля навчальних закладів дітей, подавав на її родину безпідставні заяви до поліції. Саме найстрашніше, що він намагається тиснути психологічно на нашу спільну доньку та намагався силоміццю, проти її волі забрати. 10.02.21 року ОСОБА_2 з`явився біля школи розвитку дитини та поводив себе дивно, він гучно кричав, ображав бабусю (її мати), погрожував, що забере дитину навіть всупереч її волі. Вона змушена була викликати поліцію та після складання заяви отримала талон-повідомлення єдиного обліку № 1417.

14.01.2021 р. за її проханням її брат, ОСОБА_6 , йшов до церкви із її донькою та своєю знайомою ОСОБА_7 , яка вела ОСОБА_8 за руку. По дорозі до них під`їхав ОСОБА_2 , вийшов із автомобілю та почав смикати, тягнути проти волі її доньку ОСОБА_8 , дівчинка дуже злякалася, вона силою здавлювала руку ОСОБА_9 та ховалася за нею. Коли ОСОБА_10 намагалась підняти ОСОБА_8 , ОСОБА_11 її штовхнув, щоб вона не могла підняти дитину. Її брат заступився та не дав можливості забрати дівчинку силою та викликав поліцію. Після цього, її донька мала нервове потрясіння, що відобразилось на її поведінці та настрої, вона навіть почала згадувати, як ОСОБА_2 бив її мати і це її дуже лякає, дитина у шість років не розуміє, як нібито людина та ще й батько може застосувати силу навіть до неї. Як мати вона, дуже занепокоєна станом своє маленької дівчинки та має побоювання щодо її психологічного стану, як після події, так і загалом щодо її сприйняття батька, як загрозу.

Положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.Вважає усі надані нею докази, підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4 , як жертвою такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

В наданому до суду відзиві відповідач та його представники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказали, що позивач в своїй заяві описує події часу, які вже були враховані при встановленні обмежувального припису рішенням Чугуївського міського суду від 09 липня 2020 року. Крім того, рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 22 квітня 2021 року № 120 ОСОБА_2 встановлені часи спілкування з донькою, що свідчить про відсутність будь-яких дій, які містять склад правопорушення «домашнє насильство».

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 зазначив, що будь якого тиску та насильство стосовно своєї дочки не вчиняв.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначив, що жодного належного та допустимого доказу в підтвердження доводів, викладених в заяві, ОСОБА_1 суду не надала, а сама по собі заява спрямована на з`ясування стосунків зі своїм колишнім чоловіком, тому просить у задоволенні заяви відмовити.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області Алексюк Н.В. в судовому засіданні зазначила, що виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області розглядалася заява ОСОБА_2 про визначення способів його участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи думку матері ОСОБА_1 , надані документи, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, та рішенням від 22.04.2021 року за №120 вирішено: визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 таким чином: батько спілкується з донькою 1 раз на тиждень протягом 2 годин у присутності матері або інших родичів з її боку. День, час спілкування визначається за попередньою домовленістю між батьками.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 посилалася на те, що надані нею докази, які окремо і в їх сукупності, підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4 , насильницькі дії ОСОБА_2 носять системний і тривалий характер, дії працівників поліції не забезпечують належну поведінку кривдника та відкрито і демонстративно не сприймаються ним, вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження застосування домашнього насильства щодо до її малолітньої доньки ОСОБА_4 та існує необхідність встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3, 4, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Реєстр ведеться з метою: 1) захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей; 2) попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 3) забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 4) надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 5) обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 6) координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі.

Відповідно до ч. 3, 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

У порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства стосовно малолітньої доньки ОСОБА_8 , а також ризиків настання насильства у майбутньому.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний 12.05.2020 року, від нього народжена дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно виникають конфлікти, та 09.07.2020 р. Чугуївським міським судом Харківської області було ухвалено рішення (справа № 636/2331/20), яким суд видав обмежувальний припис на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , в якому зазначено, що судом встановлено факти вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та її малолітніх дітей з боку ОСОБА_2 .

За рішенням суду ОСОБА_2 було заборонено: перебувати у місцях реєстрації та проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; перебувати за місцем роботи ОСОБА_1 , перебувати в місці навчання ОСОБА_4 , перебувати в місці навчання ОСОБА_5 ; наближатися на відстань ближче 500 метрів; розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 ЦПК України, заявниця з заявою про продовження строку обмежувального припису до суду не зверталась.

В заяві і в судовому засіданні, заявниця посилалася на той факт, що ОСОБА_2 застосував психологічне насильство відносно їх доньки ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли ОСОБА_8 разом з братом заявниці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 йшла до церкви, однак даний факт не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

До показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підтвердження факту насильства, суд відноситься критично, оскільки вони зацікавлені у розгляді справи та ОСОБА_6 є братом заявниці.

Заключення про психічний розвиток дитини практичного психолога ОСОБА_15 від 10.03.2021 року не є висновком експерта, а тому в розумінні ст.76 ЦПК України не є доказом по справі.

Окрім того, судом встановлено, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 неодноразово зверталися до Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області із заявами про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно, кримінальних правопорушень, однак розслідування у даних кримінальних провадженнях триває, вироки чи постанови про закриття відсутні.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у ряді постанов, зокрема у постанові від 12 жовтня 2020 року по справі № 369/12105/19, де залишаючи без змін судове рішення про відмову у видачі обмежувального припису, Верховний Суд вказав, що саме по собі звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Такі висновки містяться у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19, в якій Верховний Суд зазначив, що, виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог (факт внесення до ЄРДР заяв), не вказують безумовно на вчинення іншою особою навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Такі ж висновки викладені у у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, в якій Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у видачі обмежувального припису, погодився із висновками судів, які відхилили як доказ вчинення насильства щодо заявника та їх малолітніх дітей доводи про наявність кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненнями заявника, оскільки наявність таких відомостей не є доказом вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

До відповідальності за ст.1732 КУпАП ОСОБА_2 не притягався, відомості про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру випадків вчинення домашнього насильства з його боку стосовно доньки ОСОБА_8 відсутні, а наявність неприязних стосунків між подружжям не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису.

Всі ті факти домашнього насильства, які мали місце і були встановлені, враховані при ухваленні рішення Чугуївським міським судом Харківської області 09.07.2020 р. за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, інших об`єктивних даних, які б слугували підставою для підтвердження факту домашнього насильства стосовно малолітньої дитини її батьком не встановлено, за таких обставин з огляду на недоведеність обставин щодо вчинення домашнього насильства у відношенні доньки ОСОБА_8 з боку ОСОБА_2 , та відсутність наявності ризиків можливого застосування такого насильства ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_8 в подальшому, суд відмовляє у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 315, 319, 305-6 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, адреса місцезнаходження: 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 35а.

Суддя: С.А. Оболєнська