Провадження №2/523/1369/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. м.Одеса

Cуворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді -Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача - Головачевої О.М.

представника відповідача - Оплачко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс» , Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Український термінал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс» , Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Так Дочірнє підприємство «Український термінал» засновано в 2006 році, як дочірнє підприємство Торгового Дому «НІКО» і сьогодні входить в групу компаній «НІКО». (копія статуту, витяг із ЄДРПОУ щодо позивача додається)

Основним видом економічної діяльності ДП «Український термінал» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29). Також зареєстровані наступні види економічної діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів.

Спеціалізація компанії - надання логістичних послуг в зовнішньоекономічної діяльності підприємств, що включає в себе організацію міжнародних перевезень, перевезень всередині країни, організацію митного оформлення та складського зберігання вантажів.

Відповідно до укладених договорів ДП «Український термінал» надає послуги юридичним особам, зокрема із експедирування вантажів в портах, їх декларування і митне оформлення, а замовники оплачують надані послуги.

Позивач стверджує, що починаючи з 2017 року, а особливо у 2018-2019 роках, значна частина послуг виконувалась замість позивача іншою фірмою TOB «АВ-ЛАЙН» (), яку було зареєстровано 22.02.2017 року за адресою: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, будинок 2, літ. А, офіс 17, директором якої був ОСОБА_2 , а засновником - ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на момент реєстрації TOB «АВ-ЛАЙН», тобто з 22.02.2017 року, працювала начальником відділу логістики у TOB «Н-Транс» (засновника/власника ДП «Український термінал»), з 01.01.2011 по 29.03.2019, а до того ще багато років (з 21.09.2007 року) працювала у TOB «Н-Транс» менеджером-логістом.

Отже, з метою встановлення підстав, причин масового відтоку клієнтів з ДП «Український термінал» посадовими особами компанії Позивача було ініційовано проведення відповідного службового розслідування.

У ході проведення цього службового розслідування посадовими особами ДП «Український термінал» було з`ясовано, що ОСОБА_1 , який працював на посаді агента з митного оформлення в ДП «Український термінал», одночасно перебуваючи на своєму робочому місці в ДП «Український термінал» та впродовж робочого часу на цій же компанії, виконував роботу і для TOB «Ав-Лайн», де теж, імовірно, отримував офіційну заробітну плату.

Крім того, ОСОБА_1 13.11.2013 уклав із ДП «Український термінал» угоду про конфіденційність, в якій вказано наступне.

Комерційною таємницею відповідно до ст. 505 Цивільного кодексу України є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупністю її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею є відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

У п. 2.1. даної Угоди також зазначено, що відповідно до цієї угоди, працівник зобов`язується не розголошувати відомості (конфіденційну інформацію), що стосуються діяльності підприємства, які стали йому відомі в процесі трудової діяльності, чи були йому довірені. Розголошенням конфіденційної інформації вважається ознайомлення не пов`язаної з виконанням службових обов`язків іншої особи (осіб, підприємства, установ, організацій) без письмової згоди підприємства, з відомостями, що відповідно до чинного законодавства України, внутрішніх регламентуючих документів підприємства становлять комерційну таємницю (конфіденційну інформацію), працівником, якому ці відомості були довірені у встановленому порядку або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно п.2.2 даної Угоди, працівник зобов`язується також не використовувати вказані відомості (конфіденційну інформацію) на власну користь та на користь третіх осіб (в тому числі юридичних осіб, підприємств, організацій, в тому числі державних установ чи служб тощо)

Відповідно до п.2.4 названої Угоди, працівник має право розголошувати інформацію, віднесену до конфіденційної згідно з умовами цієї угоди лише при наявності письмового наказу (дозволу) керівника підприємства, що містить детальний перелік відомостей, що підлягають розголошенню.

У розділі 3 цієї Угоди вказано, що у разі порушення працівником своїх зобов`язань за цією угодою (розголошення конфіденційної інформації (чи дій до нього прирівняних) працівник зобов`язаний:

Нести відповідальність у розмірі спричинених таким порушенням (розголошенням) збитків, включаючи втрачену вигоду підприємства.

Сплатити штраф у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень), в разі розголошення конфіденційної інформації за кожний випадок розголошення конфіденційної інформації та відшкодувати підприємству завдані таким розголошенням збитки, включаючи упущену вигоду.

Отже, позивач відніс до комерційної таємниці, в тому числі, інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, включаючи назви, номери телефонів, адреси, прізвища посадових осіб та співробітників, напрямки діяльності, обсяги контрактів.

Позивач стверджує, що відповідач використовував матеріальні ресурси ДП «Український термінал», здійснюючи паралельно трудові функції для іншого підприємства TOB «Ав-Лайн».

В акті про результати службового розслідування від 10.06.2020, директор ДП «Український термінал» ОСОБА_4 також повідомив, що імовірно внаслідок змови та злочинних дій вказаних вище колишніх працівників ДП «Український термінал», зокрема, і відповідачем (повідомлення про нібито кризову ситуацію на ДП «Український термінал», демпінгування цін, розголошення клієнтської бази та цінової політики тощо), ряд компаній, що тривалий час були постійними клієнтами ДП «Український термінал» спочатку частково, а потім і повністю припинили плідну співпрацю із ДП «Український термінал» у сфері транспортних послуг.

Позивач впевнений, що це сталося саме внаслідок того, що під час виконання трудових обов`язків відповідачем на підприємстві позивача, відповідач, мав доступ до бази клієнтів, інформації відносно дисконтних знижок, вартості послуг тощо, і зловмисно використала їх під час роботи на TOB «Ав-лайн», що виконує тотожні із Позивачем послуги в сфері транспортування.

За твердженням позивача, внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у розголошенні комерційної інформації всупереч укладеній угоді про конфіденційність стороннім особам, зокрема, і конкуренту TOB «Ав Лайн», позивачу було завдано збитки, тому останній вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 45000 грн.

Так з огляду на втрату позивачем ділового співробітництва із 9 постійними клієнтами, внаслідок протиправних дій відповідача, то до стягнення 9 (кількість втрачених клієнтів)* 5000 грн. = 45 000 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 гривень.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що відповідач тривалий час працював на підприємстві та мав доступ до клієнтської бази контрагентів. Відповідно до акту службового розслідування, встановлено, що відповідач одночасно працював у конкурента ТОВ «АВлайн», повідомляючи їх про контакти юридичних осіб, з яким працювало підприємство. На теперішній час, відповідач працює у ТОВ «Ав-лайн», використовуючи всю конференційну інформацію, яка йому була стала відома під час роботи у ДП «Український термінал».

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем не надано будь-яких доказів розголошення комерційної таємниці, впливу на контрагентів Позивача, які призвели до розірвання договірних відносин, а також будь-яких інших протиправних дій Відповідача, а тому даний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Н-Транс» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, буд-яких пояснень суду не надавали.

Представники Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, відповідно до поданої заяви просили відмовити у задоволенні позовних вимоги.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що Дочірнє підприємство «Український термінал» засновано в 2006 році, як дочірнє підприємство Торгового Дому «НІКО» і сьогодні входить в групу компаній «НІКО».

Основним видом економічної діяльності ДП «Український термінал» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29). Також зареєстровані наступні види економічної діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів.

Спеціалізація компанії - надання логістичних послуг в зовнішньоекономічної діяльності підприємств, що включає в себе організацію міжнародних перевезень, перевезень всередині країни, організацію митного оформлення та складського зберігання вантажів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працював з ДП «Український термінал» на був прийнятий на посаду начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в ДП «Іллічівський морський торгівельний порт».

Однак наказом від 28.05.2015р. ОСОБА_1 було переведено з посади начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів на посаду агента з митного оформлення відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в м. Іллчівськ.

04.01.2016р., 03.01.2017р. між ДП «Український термінал» та ОСОБА_1 укладались трудові договори, як з агентом з митного оформлення відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в м. Іллчівськ.

В той же час, ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в м. Іллчівськ з 20.09.2019р..

ОСОБА_1 13.11.2013 уклав із ДП «Український термінал» угоду про конфіденційність.

Відповідно до п.1.1 договору комерційною таємницею відповідно до ст. 505 Цивільного кодексу України є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупністю її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею є відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

У п. 2.1. даної Угоди також зазначено, що відповідно до цієї угоди, працівник зобов`язується не розголошувати відомості (конфіденційну інформацію), що стосуються діяльності підприємства, які стали йому відомі в процесі трудової діяльності, чи були йому довірені. Розголошенням конфіденційної інформації вважається ознайомлення не пов`язаної з виконанням службових обов`язків іншої особи (осіб, підприємства, установ, організацій) без письмової згоди підприємства, з відомостями, що відповідно до чинного законодавства України, внутрішніх регламентуючих документів підприємства становлять комерційну таємницю (конфіденційну інформацію), працівником, якому ці відомості були довірені у встановленому порядку або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Згідно п.2.2 даної Угоди, працівник зобов`язується також не використовувати вказані відомості (конфіденційну інформацію) на власну користь та на користь третіх осіб (в тому числі юридичних осіб, підприємств, організацій, в тому числі державних установ чи служб тощо)

Відповідно до п.2.4 названої Угоди, працівник має право розголошувати інформацію, віднесену до конфіденційної згідно з умовами цієї угоди лише при наявності письмового наказу (дозволу) керівника підприємства, що містить детальний перелік відомостей, що підлягають розголошенню.

У розділі 3 цієї Угоди вказано, що у разі порушення працівником своїх зобов`язань за цією угодою (розголошення конфіденційної інформації (чи дій до нього прирівняних) працівник зобов`язаний:

Нести відповідальність у розмірі спричинених таким порушенням (розголошенням) збитків, включаючи втрачену вигоду підприємства.

Сплатити штраф у розмірі 5 000 грн. (п 'ять тисяч гривень), в разі розголошення конфіденційної інформації за кожний випадок розголошення конфіденційної інформації та відшкодувати підприємству завдані таким розголошенням збитки, включаючи упущену вигоду.

Позивач відніс до комерційної таємниці, в тому числі, інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, включаючи назви, номери телефонів, адреси, прізвища посадових осіб та співробітників, напрямки діяльності, обсяги контрактів.

Відповідно до ст. 505 ЦК України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію.

Згідно ч. 2 ст. 505 ЦК України комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Суд вважає, що позивач правомірно відніс до комерційної таємниці, в тому числі, інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, включаючи назви, номери телефонів, адреси, прізвища посадових осіб та співробітників, напрямки діяльності, обсяги контрактів.

Підприємство у разі розголошення працівником комерційної таємниці має право ініціювати стягнення з винного працівника шкоди, відповідно до встановленого Законом порядку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗПП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 130 КЗПП Україн и при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Отже в даному випадку необхідно встановити наявність у працівника умислу або необережності в результаті якого була розголошена комерційна таємниця.

Позивач стверджує, що під час виконання трудових обов`язків відповідач, мав доступ до бази клієнтів, інформації відносно дисконтних знижок, вартості послуг тощо, і зловмисно використав їх під час роботи на TOB «Ав-лайн», що виконує тотожні із Позивачем послуги в сфері транспортування.

Позивачем було проведено службове розслідування та встановлено, що ряд компаній, що тривалий час були постійними клієнтами ДП «Український термінал» спочатку частково, а потім і повністю припинили плідну співпрацю із ДП «Український термінал» у сфері транспортних послуг, та перейшли до роботи з TOB «Ав-лайн».

Вищевказані факти, за думкою позивача, підтверджуються актом службового розслідування від 10.06.2020р..

Оцінка наданих доказів судом.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що акт про службове розслідування від 10.06.2020р., який був підготовлений позивачем не може вважатись достатнім та достовірним доказом того, що відповідач передавав ТОВ «АВ-Лайн» інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, включаючи назви, номери телефонів, адреси, прізвища посадових осіб та співробітників, напрямки діяльності, обсяги контрактів.

Так даний акт про службове розслідування від 10.06.2020р. був складений чинними працівниками позивача, тобто вони є заінтересованими особами.

Позивач не надав жодного доказу зі сторони колишніх контрагентів, або зі сторони будь-якої іншої незаінтересованої особи, що відповідач їм пропонував припинити роботу з позивачем та перейти до ТОВ «Ав-Лайн».

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268,274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс» , Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці у розмірі 45000 гривень, витрат на правничу допомогу у розмірі 30000 гривень, судового збору у розмірі 2102 гривні - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Копію повного тексту рішення сторони мають можливість отримати у п`ятиденний строк з дати проголошення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2021