Номер провадження: 22-ц/813/5541/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря Бєляєвої О.К.

з участю: представника третьої особи Ковальова В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року про забезпечення позову (одноособово суддя Науменко А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», треті особи: ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко», товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» про визнання незаконним та скасування рішення,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

27.06.2019 року ОСОБА_2 звернулась із позовом державного реєстратора Махортова І.О. (далі-держреєстратор), комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» (далі-КП), за участі третіх осіб: ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» (далі-Банк), товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс» (далі-Товариство) про визнання незаконним та скасування рішення про державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 і накладено арешт на нежитлові приміщення весільного салопу загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) і заборонено до набрання законної сили рішенням суду по у справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують (функції реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та йото територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01).

ОСОБА_1 не погодилась з ухвалою суду від 21.10.2019 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Оскаржуваною ухвалою вирішено питання про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, без залучення її до участі у справі.

Предметом позову є оспорювання рішення державного реєстратора про набуття ОСОБА_3 права власності на приміщення. Позивачкою не оспорюється укладений між нею та ОСОБА_3 договір, який став підставою для набуття нею права власності на нежитлове приміщення. Станом на дату постановления судом ухвали про забезпечення позову від 21.10.2019 року ОСОБА_1 не зазначена як відповідач, безпосередньо до неї не заявлено жодної вимоги. Відповідачами по справі є держреєстратор і КП. Тобто задоволення позову ОСОБА_2 до держреєстратора та КП не призведе до жодних дій стосовно нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином вжиті судом заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачкою вимогами.

Судом першої інстанції не враховані приписи ст. 151 ЦПК України, згідно яких заява про забезпечення позову повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Ці вимоги закону заявницею не виконані, зокрема, обґрунтуванням необхідності арешту та одночасно заборони вчинення реєстраційних дій відносно одного і того ж нежитлового приміщення; ціна позову про забезпечення якого просить заявник (та сплачений судовий збір); вимога щодо внесення пропозицій заявником з приводу зустрічного забезпечення.

Згідно відомостей, що містяться на веб-сайті https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відносно КП внесений до Реєстру запис про державну реєстрації припинення юридичної особи.

Згідно п. 6 ч. 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи наведені приписи Закону, суд мав постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, а у разі якщо провадження у справі було відкрито до отримання відомостей про припинення юридичної особи КП, постановити ухвалу про закриття провадження у справі. Разом з тим, наведені приписи Закону судом першої інстанції проігноровано та постановлено незаконну ухвалу про арешт майна особи, яка не приймала участь по справі.

Особи, які беруть участь у справі, не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту і заборони вчиняти певні дії виходив з того, що вказані заходи є необхідними та співмірними (а.с.62,63).

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду.

Суд, за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 149 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч.ч.1,3 ЦПК України).

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається наступне.

27.06.2019 року ОСОБА_2 звернулась із позовом держреєстратора, КП, треті особи: ОСОБА_3 , Банк і Товариство про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.2-7).

16.10.2019 року позивачка ОСОБА_2 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний №101) і заборони до набрання законної сили рішенням cyду у справі справі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконую і ь функції державного реєстратора прав па нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України, територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомою майна, а саме нежитлового приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний №101), а.с.57-61.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів усіх осіб.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Предметом позову у справі є нежитлове приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний № 101), власником якого з 26.07.2019 року і станом на 21.10.20219 року була ОСОБА_1 (а.с.52).

ОСОБА_1 , як власник спірного приміщення, станом на 21.10.2019 року до участі у справі судом не залучалась.

За таких обставин, ухвала суду в частині накладення арешту на приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний № 101) підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є предметом спору на момент пред`явлення позову може бути зареєстроване на іншу особу.

Заява позивачки ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема обґрунтована тим, що у зв`язку із рішенням держреєстратора існує небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі, яка полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії, як відчуження нежитлового приміщення іншим особам, що в свою чергу призведе до значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі за позовом ОСОБА_2 від 27.06.20219 року відкрито судом першої інстанції в липні 2019 року. Заходи забезпечення позову за заявоюОСОБА_2 від 27.06.2019 року (а.с.7) судом своєчасно вжиті не були. У подальшому, в липні 2019 року здійсненні реєстраційні дії шляхом вчинення запису про право власності ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , запис внесений на підставі рішення держреєстратора 26.07.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 47974868 (а.с.72).

Враховуючи співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів та наслідків, колегія суддів дійшла висновку про співмірність заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, ухвала суду в частинізаборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо приміщення, яке є предметом спору підлягає залишенню без змін.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі, що станом на час прийняття ухвали вона не залучалась до участі у справі, як власник спірного нерухомого майна, прийняті до уваги і є підставою для часткового скасування ухвали суду.

Доводи ОСОБА_1 , що суд повинен був відмовити у відкритті провадження у справі або закрити провадження у справі через припинення юридичної особи КП до уваги не приймаються, оскільки виходять за межі питання забезпечення позову.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ст. 154 ч.ч.1-3 ЦПК України).

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції погоджується з ухвалою суду про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо приміщення, яке є предметом спору, відсутні підстави вимагати від позивачки зустрічного забезпечення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Ухвала суду в частині заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо приміщення, яке є предметом спору підлягає є співмірним із заявленими вимогами, в тому ухвала суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи(ст. 376 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору, без залучення до участі у справі власника спірного нерухомого майна, не відповідає вимогам співмірності та є порушенням п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

З огляду на те, що предметом розгляду є ухвала суду про забезпечення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню за результатами розгляду справи по суті.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 375 ч.1, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого манна 101) скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви від 16.10.2019 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого манна 101).

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року в частині забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо приміщення весільного салону загальною площею 57,3 м2 по АДРЕСА_1 (реєстраційний помер об`єкту нерухомого майна і 01) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 17.06.2201 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков