Справа № 199/4293/20
(2/199/548/21)
РІШЕННЯ

іменем України

08.06.2021

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

секретар судового засідання Горбенко О.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 адвоката Андрієнко В.А.,

представника відповідача-2 адвоката Захарової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард», де треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяження, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки,

та

зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлені наступні позовні вимоги:

-визнати недійсним договір іпотеки №398 від 25.10.2019 укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКСАРД», виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем.

-припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

-запис про право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), №33797520 від 19.10.2019, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.08.2011 № ДП 1 та Дозволу на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 № 307/2010-04, видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

запис про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКСАРД» (), №34485581 від 02.12.2019, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем, на підставі договору іпотеки № 398 від 25.10.2019 та Заяви № 471 від 30.11.2019, видані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

запис про державну реєстрацію іпотеки №33860391 від 25.10.2019, внесений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем на підставі договору іпотеки № 398 від25.10.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем;

запис про державну реєстрацію обтяження № 33860408 від 25.10.2019, внесений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем на підставі договору іпотеки № 398 від25.10.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем;

-зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради (), яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, буд. 2636, привівши її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самочинно побудованих споруд, а саме: автозаправної станції: літ. А операторська, літ. Б під В колонка, літ. В навіс, літ. Г під В резервуар, літ. Д навіс, літ. Е під Д колонка, літ. Ж під Д резервуар, літ. З навіс, літ. И під З колонка, літ. К під З резервуар, літ. Л вбиральня, І мостіння; загальна площа.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно, а саме: автозаправна станція по АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, в силу ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 19.10.2019 на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.08.2011, №ДП 1 та Дозволу на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 №307/2010-04, які були видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. було внесено запис про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 9,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 33797520, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

23.10.2019 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «ВІКСАРД» було укладено договір позики грошей, відповідно до якого розмір основного зобов`язання становив 49 511,00 грн., строк виконання основного зобов`язання закінчувався 25.11.2019 р. В забезпечення вимог за вищевказаним договором 25.10.2019 між Пошивайлом ОСОБА_3 та ТОВ «ВІКСАРД» укладено договір іпотеки, що зареєстрований в реєстрі за № 398, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., предметом іпотечного договору було нерухоме майно, а саме: автозаправна станція, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що до Державного реєстру Іпотек було внесено запис про іпотеку за №33860391.

Відповідно до Інформаційної довідки, 25.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. зареєстровано обтяження нерухомого майна на підставі іпотечного договору № 398 від 25.10.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ВІКСАРД», вид обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 33860408.

02.12.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №34485581 про право власності ТОВ «ВІКСАРД» на зазначений об`єкт нерухомого майна, як підставу виникнення права власності вказано договір іпотеки від 25.10.2019 № 398 та Заяву від 30.11.2019 № 471, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаними позовом, на теперішній час право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальність «ВІКСАРД» та позивач звертає увагу суду на наступне.

За даними Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Дніпропетровській області, що викладені у листі від 13.05.2020 № 1004- 1.14/1076, згідно з Єдиним реєстром документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1 від 09.08.2011, а також відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01.01.2008 по 20.05.2011) відсутня інформація щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 21.07.2010.

Отже, на переконання позивача, за таких обставин оскільки документ, який би встановлював належність ОСОБА_2 на праві власності вказаного нерухомого майна - відсутній, отже і право власності у нього не виникло, а тому, на переконання позивача, він не мав права розпоряджатися зазначеним нерухомим майном, а тому виникає необхідність у вирішенні питання щодо визнання недійсними договору іпотеки, за яким ТОВ «ВІКСАРД» отримало право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна, як на предмет договору іпотеки, щодо якого не було виконано основне зобов`язання за договором позики грошей, на підставі особистої заяви ОСОБА_2 , а також скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки належної на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Позивач вказує, що власником земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно, є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, саме тому вищезазначений договір позики грошей, обтяжений договором іпотеки №398 від 25.10.2019, укладений між відповідачами, порушує права та інтереси територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, суперечить вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню його недійсними.

Відповідач-1 ОСОБА_2 не скористався правом надання відзиву у встановлені у строки.

Представник відповідача-1 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 набув право власності на спірний об`єкт нерухомості на законних підставах.

Відповідач-2 у поданому відзиві на позовну заяву (Т. 1, а.с. 78-96) позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не подав до суду належних, допустимих, достовірних, достатніх та необхідних доказів на підтвердження обставин, наведених у позовній заяві, зазначив про таке.

25 жовтня 2019 року було укладено іпотечний договір між ТОВ «ВІКСАРД» та ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (Деллаловим Антоном Олексійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 398. При цьому, приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. було цілком законно й правомірно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:запис про іпотеку номер 33860391 від 25.10.2019 на підставі Іпотечного договору та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49368513 від 26.10.2019, згідно з яким Іпотекодержателем є ТОВ «ВІКСАРД» (Відповідач 2), а Іпотекодавцем - ОСОБА_2 (Відповідач 1); запис про обтяження номер 33860408 від 25.10.2019 на підставі Іпотечного договору та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49368564 від 26.10.2019, згідно з яким накладено заборону на нерухоме майно, Обтяжувачем є ТОВ «ВІКСАРД» (Відповідач-2), а Особою, майно/права якої обтяжується - ОСОБА_2 (Відповідач 1).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку Предмет Іпотеки, опис якого наведено в статті (пункту) 1.2. Іпотечного договору, і така іпотека забезпечує виконання зобов`язань Іпотекодавця. що витікають з Договору позики від 23.10.2019 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, вимоги Іпотекодержателя щодо: (І) повернення Іпотекодавцем безпроцентної позики, наданої Іпотекодержателем за умовами вказаного Договору позики; (II) будь-яких інших витрат, відшкодування яких забезпечується іпотекою відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 1.1.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право у випадках, передбачених цим Договором, зокрема у разі невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором позики та/або з цим Договором, отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в Іпотеку за цим Договором, на умовах, визначених цим Договором.

Як зазначено у пункті 1.2 Іпотечного договору, Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно: автозаправна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (двісті шістдесят три з літерою «б»); Опис об`єкту: літ. А операторська, площею 9,9 кв.м., літ. Б під В - колонка, літ. В - навіс, літ. Г під В - резервуар, літ. Д навіс, Літ. Е під Д колонка, Літ. Ж. під Д резервуар; літ. З навіс, літ. И під З колонка, літ. К під З резервуар, літ. Д вбиральня, І мостіння та належить Іпотекодавцю; право власності на вищезгадану автозаправну станцію зареєстроване за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2019 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом ДМНО; номер запису про право власності Іпотекодавця 33797520; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; Строк виконання зобов`язань боржника за основним договором - до 25 листопада 2019 року, або за умовами договору позики.

Відповідач-2 вказує, що при укладені Іпотечного договору Іпотекодавець в пункті 2.1.4 пункту 2.1 заявляв та гарантував, що ані укладення цього Договору, ані створення будь-яких інших договірних відносин, які стосуються цього Договору, ані виконання будь-яких зобов`язань за цим Договором і такими відносинами не порушує, зокрема, чинне законодавство України.

Окрім того, в пункті 2.2.1. пункту 2.2 Іпотечного договору Іпотекодавець гарантував щодо Предмета Іпотеки, що Предмет Іпотеки знаходиться у його власності; не існує будь-яких обставин, які будь-яким чином можуть негативно вплинути на Предмет іпотеки або права Іпотекодавця стосовно нього або на Іпотеку, створену цим Договором на користь Іпотекодержателя.

На переконання відповідача-2, ТОВ «ВІКСАРД» та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О. виконали усі передбачені законом вимоги під час укладання і посвідчення Іпотечного договору від 25.10.2019 р.

Відповідач-2 звернувся із зустрічним позовом (Т. 2 а.с. 1-20) про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем та заявленими в ньому вимогами:

-про визнання дійсним іпотечного договору, який укладений 25 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКСАРД» (), як Іпотекодержателем, та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як Іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 398.

-про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКСАРД» () добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції, загальною площею 9,9 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б під В - колонка, літ. В - навіс, літ. Г під В - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З - навіс, літ. И під 3 - колонка, літ. К під 3 - резервуар, літ. Л - вбиральня, І - мостіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Зустрічний позов відповідача-2 обґрунтований тим, що усі передбачені законом вимоги під час укладання і посвідчення Іпотечного договору від 25.10.2019 року було виконано.

Що стосується документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту автозаправної станції по АДРЕСА_1 , у зустрічній позовній заяві звертається увага на ту обставину, що позивач сам надав суду копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1 від 09.08.2011 року та дозвіл на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 року № 307/2010-04.

Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011р. № 92, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 липня 2011 року за № 885/19623, набрав чинності 05.08.2011 року.

При цьому, дозвільна документація для будівництва автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 (дозвіл на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 21.07.2010 року) була видана Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області 21.07.2010 р., тобто до набрання чинності вказаним Порядком.

Отже, станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010- 04 від 21.07.2010 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало.

Споруди (об`єкти), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101), були збудовані ще у 2011 році, є нерухомим майном, що підтверджується Технічним паспортом по інвентарній справі № 34313 від 29.04.2013 р., виготовленим ТОВ «Концепт К» на споруди (об`єкти), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101.

Що стосується декларації про готовність об`єкту до експлуатації №ДП 1 від 09.08.2011 року, позивач за первісним позовом сам надав суду її копію, а лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 13.05.2020 № 1004-1.14/1076 вказує тільки на відсутність інформації щодо реєстрації вказаної декларації, але в жодному разі не на відсутність такої декларації та її реєстрації.

Реєстрація декларацій про готовність об`єктів до експлуатації - це обов`язок державних органів, а саме станом на серпень 2011 року - обов`язок Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, печатка якої міститься на декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1 від 09.08.2011 року.

Відповідач-2 зазначає, що рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 було прийнято на підставі належних документів, право власності на вказане нерухоме майно виникло і було зареєстровано за ОСОБА_2 законно.

Що стосується земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «ВІКСАРД» зверталося до міського голови Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок, зокрема, по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 з клопотанням № вх. 36/296 від 21.01.2020 р.. однак до теперішнього часу відповіді не отримано.

На переконання відповідача-2, є достатньо законних та обґрунтованих підстав для визнання дійсним іпотечного договору від 25.10.2019 р. та визнання ТОВ «Віксард» добросовісним набувачем.

У відзиві на зустрічний позов (Т. 2 а.с. 41-49) позивач заперечував проти доводів відповідача-2, та зазначив, що захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій. які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у статті 5 ЦК України.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" від 18.1 1.2010 визначено критерії, за якими національні суди можуть обмежити право на суд для особи, а зокрема зазначено про те, що "такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32це13, Верховним Судом у постановах від 17.05.2018 в справі № 2-64/11, від 04.07.2018 у справі № 590/479/16-ц.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, отже, обраний ТОВ «Віксард» спосіб захисту права не відповідає способам захисту права, визначеним статтею 16 ЦК України.

У відзиві також зазначається, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 19.10.2019 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. до даного реєстру внесено запис № 33797520 про право власності ОСОБА_2 на зазначений об`єкт нерухомого майна, та як підставу виникнення права власності (правовстановлюючий документ) останнього вказано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 09.08.2011, № ДП 1 та Дозвіл на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 № 307/2010-04, які були видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

За даними Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Дніпропетровській області, що викладені у листі від 13.05.2020 № 1004- 1.14/1076, згідно з Єдиним реєстром документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1 від 09.08.2011, а також відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01.01.2008 по 20.05.2011) відсутня інформація щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 21.07.2010.

Також позивач не погоджується із твердженнями ТОВ «Віксард» про те, що на момент укладання Іпотечного договору нерухоме майно: автозаправна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Предмет іпотеки) належала Іпотекодавцю (Відповідачу 1 за первісним позовом, Відповідачу 2 за зустрічним позовом) на праві приватної власності, і він мав повне право розпоряджатися ним.

Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачає, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 1ДК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин. який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Отже, за таких обставин оскільки документ, який би встановлював належність ОСОБА_2 на праві власності вказаного нерухомого майна - відсутній, то і право власності у нього не виникло, а тому він не мав права розпоряджатися зазначеним нерухомим майном.

Таким чином на момент укладання договору іпотеки, за яким ТОВ «ВІКСАРД» отримало право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна, як на предмет договору іпотеки, щодо якого не було виконано основне зобов`язання за договором позики грошей, існувало грубе порушення статті 203 ЦК України, а саме відсутність у ОСОБА_2 права розпоряджатися зазначеним нерухомим майном, що свідчить про недобросовісність ТОВ «Віксард» і є підставою для задоволення позову Дніпровської міської ради.

Дніпровська міська рада зазначає, що згідно з відомостями, які зазначені у листі № 3/15-294 від 12.06.2020 Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, адреса - АДРЕСА_2 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Також відповідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2003 року на підставі свідоцтва про право власності від 04.10.2002, б/н, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, було зареєстровано право власності за Приватним науково-виробничим підприємством «Ладья і К°» () на будівлі і споруди загальною площею 172,5 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, 12.01.2004 р. на підставі договору дарування ВАР № 789535 реєстр 10006 від 27.10.2003 Ѕ частина зазначеного об`єкту нерухомості перейшла у приватну власність ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2533912.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_2 та оформлення права власності» № 1484 від 18.07.2002 було затверджено Акт державної технічної комісії від 28.03.2020 про прийняття в експлуатацію торгівельного павільйону літ.А-1 загальною площею 172,5 кв.м з літнім майданчиком і входу у підвал літ.а-І, ганків літ.а1, а:, по АДРЕСА_2 , збудованих МБФСОП «Славутич».

Автозаправна станція, загальною площею: 9.9 кв.м., номер запису про право власності: 33797520, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19433039)2101 фактично розташована на самовільно зайнятій земельній ділянці без відповідних правовстановлюючих документів, чим порушую законні права та інтереси територіальної громади міста в особі органу місцевого самоврядування Дніпровської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою та встановлений законодавством порядок набуття прав на об`єкти нерухомості, набуття прав та реалізації прав на землю (земельну ділянку) комунальної власності, а також майнові інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження землею, що є порушенням економічних інтересів громади.

Позивач просив відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву (Т.2, а.с. 57-66) відповідач-2 виклав заперечення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та у зустрічній позовній заяві.

Треті особи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно - автозаправна станція по АДРЕСА_2 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності в силу ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як встановлено судом на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 13-15) 19.10.2019 р. на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.08.2011, №ДП 1 та Дозволу на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 №307/2010-04, які були видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., було внесено запис про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 9,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 33797520, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

23.10.2019 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «ВІКСАРД» було укладено договір позики грошей, відповідно до якого розмір основного зобов`язання становив 49 511,00 грн., строк виконання основного зобов`язання закінчувався 25.11.2019 р. Зазначена обставина була визнана учасниками справи, у зв`язку з чим в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Як встановлено судом на підставі відповідного договору іпотеки, в забезпечення вимог за договором позики 25.10.2019 р. між Пошивайлом ОСОБА_3 та ТОВ «ВІКСАРД» був укладений договір іпотеки, що зареєстрований в реєстрі за № 398, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., предметом іпотечного договору є нерухоме майно: автозаправна станція, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що до Державного реєстру Іпотек було внесено запис про іпотеку за №33860391 (а.с. 24 - 26).

Відповідно до Інформаційної довідки (а.с. 13-15) 25.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. зареєстровано обтяження нерухомого майна на підставі іпотечного договору № 398 від 25.10.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ВІКСАРД», вид обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 33860408.

02.12.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №34485581 про право власності ТОВ «ВІКСАРД» на зазначений об`єкт нерухомого майна, як підставу виникнення права власності вказано договір іпотеки від 25.10.2019 № 398 та Заяву від 30.11.2019 № 471, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с. 13-15).

ТОВ «Віксард» здійснює пава власника вказаного нерухомого майна.

Як встановлено судом на підставі інформації з Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Дніпропетровській області (а.с. 17) на запит від 06.05.2020 р. Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради (а.с. 16) за даними Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Дніпропетровській області, що викладені у листі від 13.05.2020 № 1004- 1.14/1076, згідно з Єдиним реєстром документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1 від 09.08.2011, а також відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01.01.2008 по 20.05.2011) відсутня інформація щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 21.07.2010.

На підставі відповіді від 12.06.2020 р. Головного архітектурно планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (вих. №3/15-294) про присвоєння адреси встановлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста адреса АДРЕСА_2 була присвоєна автозаправній станції №7 ТОВ виробничої фірми «Дніпронафта» розпорядженням міського голови від 23.08.2000 №964-р. Адреса АДРЕСА_1 була присвоєна станції технічного обслуговування №3 ВАТ «Дніпронафтопродукт» розпорядженням міського голови від 06.11.2000 №1266-р. Адреса АДРЕСА_2 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній (а.с. 19).

ОСОБА_2 був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт №307-1/2010-04 від 21.07.2010 р.: будівництво автозаправної станції по АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації з терміном дії до 21.07.2011 р. (а.с. 14).

09.06.2011 р. Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Дніпропетровській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 20).

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду від 10.02.2021 р. прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард», де треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяження, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем ( Т. 2 а.с. 29-30);

-ухвалою суду від 29.03.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження в частині позовних вимог у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард», де треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяження, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки (Т. 2 а.с. 67);

-ухвалою суду від 29.03.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів (Т. 2 а.с. 69-70);.

-ухвалою суду від 29.05.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (Т. 2 а.с. 71-72).

Правовідносини виникли між учасниками справи із захисту права власності.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Дніпровської міської ради повністю, виходячи з наступного.

Дніпровська міська рада, відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи з вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельного кодексу України ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 1 18, 119, 123, 125, 126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі», Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом у даній справі, рішення про передачу земельної ділянки у користування/власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Дніпровською міською радою не приймалося; адреса АДРЕСА_2 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась (а.с. 19), відтак, вказана земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Дніпра.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 23 серпня 2016 р. № 553).

Згідно з вказаним Порядком (п. 7) для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав (абз. 2 п. 12 зазначеного вище Порядку).

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.

Документи, які необхідні для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, визначені п. 41 Порядку. Подаються наступні документи:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Стосовно документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, то реєстрація такого документа, наданого державному реєстратору 19.10.2019 р., не здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, та для реєстрації права власності була надана декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована 09.06.2011 р. (а.с. 20).

Випадки, коли документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається, в даній справі не встановлені (п. 41 Порядку).

Відповідно до підп. 1 п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 вимагається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до вимог законодавства станом на дату державної реєстрації права власності на спірне майно (19.10.2019 р.) механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) передбачав, що реєстрація - це внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Під час дії експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва функції реєстру покладаються на Реєстр будівельної діяльності першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Як встановлено судом та не було спростовано відповідачами, станом на 19.09.2019 р. була відсутня декларація, внесена до єдиного реєстру документів, яка відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, та був відсутній документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (а.с. 17, 19).

Надана державному реєстратору декларація, зареєстрована 09.06.2011 р. (а.с. 20), не замінює обов`язок надати документ, що відповідно до вимог законодавства станом на дату реєстрації права власності засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Станом на 19.09.2019 р. таким документом була декларація, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, яка внесена до єдиного реєстру документів.

З огляду на вищенаведене, вочевидь відсутність у державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова А.О. підстав для проведення реєстрації права власності на спірне нерухоме майно станом на 19.09.2019 р. за ОСОБА_2 .

Розв`язуючи спір, з приводу вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності, то за ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Підстави припинення права власності на майно передбачені ст. 346 ЦК України. Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 346 ЦК України).

Як встановлено судом на підставі позовної заяви, позивачем в ній не зазначені підстави, передбачені законом, за наявності яких має бути припинено право власності на об`єкт нерухомого майна автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та такі обставини не встановлені судом за судового розгляду. Звідси, оскільки передбачені законом (ст. 346 ЦК України) підстави для припинення права власності в даній справі не встановлені, підстави для задоволення вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності відсутні.

Що стосується вимог позову Дніпровської міської ради про скасування запису за ТОВ «Віксард» №34485581 від 02.12.2019 р., про скасування запису про державну реєстрацію іпотеки №33860391 від 25.10.2019 р., про скасування запису про державну реєстрацію обтяження №33860408 від 25.10.2019 р., які були внесені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., то, відмовляючи в задоволенні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону, зазначеного вище, унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України №1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України №1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачає, тому, враховуючи приписи ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, вимога позову Дніпровської міської ради про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню: застосування саме такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права в практичному аспекті, унеможливлено.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19 (провадження №61-13586св20).

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення даного рішення матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, суд дійшов висновку, що позивачем має бути обраний інший спосіб захисту - скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам закону та є ефективним.

Водночас, з аналогічної підстави не підлягають задоволенню вимоги позову Дніпровської міської ради про скасування запису за ТОВ «Віксард» №34485581 від 02.12.2019 р., про скасування запису про державну реєстрацію іпотеки №33860391 від 25.10.2019 р., про скасування запису про державну реєстрацію обтяження №33860408 від 25.10.2019 р., які були внесені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.

З приводу вимоги позову Дніпровської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки від 25.10.2019 р. №398, то задоволення даної вимоги є похідним від задоволення вимоги позову про скасування запису про право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), №33797520 від 19.10.2019, внесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.08.2011 № ДП 1 та Дозволу на виконання будівельних робіт від 21.07.2010 № 307/2010-04, видані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. Оскільки в задоволенні вимоги про скасування запису про право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), №33797520 від 19.10.2019 відмовлено, то підстави для визнання договору іпотеки недійсним відсутні.

Вимога позову про зобов`язання звільнити земельну ділянку є похідною від задоволення інших вимог позову; оскільки в їх задоволенні відмовлено, підстави для задоволення вимоги позову про зобов`язання звільнити земельну ділянку відсутні.

З приводу зустрічного позову відповідача -2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард», то, відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання добросовісним набувачем, суд погоджується із слушністю доводів позивача, зазначених ним у відзиві на зустрічний позов, та виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК (ст. 8 Сімейного кодексу України).

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

З огляду на вищенаведене, пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК): добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача.

Що стосується вимоги зустрічного позову відповідача 2 про визнання дійсним іпотечного договору, який укладений 25 жовтня 2019 р. між ТОВ «ВІКСАРД» (), як Іпотекодержателем, та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як Іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 398, то підстави для відмови в задоволенні даної вимоги передбачені ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, чинним ЦК передбачено визнання дійсним нікчемного правочину, а не будь якого правочину, про недійсність якого заявлено позовну вимогу.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суду не було надано доказів на підтвердження нікчемності договору іпотеки від 25.10.2019 р., відтак, вимога зустрічного позову не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача та відповідача 2, оскільки в задоволенні позовів відмовлено (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 23, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард», де треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання недійсним договору іпотеки, скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяження, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович про визнання договору дійсним та визнання добросовісним набувачем відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Віксард».

Дата складення повного судового рішення 18.06.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї