Провадження № 2/537/376/2021
Справа № 537/4473/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2021 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О.. секретаря судового засідання Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 14.08.2019 між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 6000 доларів США під умовою повернення боргу у встановлений строк, сплати відсотків за користування коштами 6% від суми позики щомісячно та сплати пені у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення сплати боргу. З метою забезпечення договору позики також між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Оскільки боржник ОСОБА_2 не виконав умови договору позики просить звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.
Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Єрмоленко О.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка В.М. у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом 14.08.2019 між ОСОБА_2 як позичальником та ОСОБА_1 як позикодавцем укладено письмовий договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 6000 доларів США на строк до 14 червня 2020 року. За умовами договору відсотки за користування позикою становлять 6% від суми позики щомісячно до 25-го числа (п.2.2. договору), за порушення строків по сплаті відсотків позичальник зобов`язувався сплачувати пеню у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення (п.5.3 договору). Зміст договору позики не суперечить цивільному законодавству України, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Одним з видів забезпечення виконання зобов`язання є застава, за якою кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що передбачено ст. 572 ЦК України. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( ч.1 ст.575 ЦК України).
Судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 14.08.2019, в тому числі зі сплати основного боргу та відшкодування збитків, які можуть бути завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору, можливих витрат іпотекодержателя та майбутніх вимог з договору позики, між ОСОБА_1 як іпотекодержателем та ОСОБА_2 як іпотекодавцем укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 . Як на момент укладення договору, так і на час розгляду справи в суді предмет іпотеки належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Сторонами договору іпотеки визначено за домовленістю, що ринкова (заставна) вартість предмета іпотеки становить 200000 грн.
Вказаний договір, укладений сторонами, був нотаріально посвідчений, містить істотні умови, передбачені ст..18 Закону «Про іпотеку», та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
В силу ст.. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Матеріали справи не містять доказів виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики від 14.08.2019. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 надсилалася вимога від 08.09.2020 про повернення основної суми боргу, відсотків та пені за договором позики від 14.08.2019, яка містить попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
В силу ст.. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач має право застосувати судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення його вимог у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Також суд бере до уваги, що відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як засіб платежу на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 572, ч.1 ст. 575, ст. 1046 ЦК, Законом України «Про іпотеку», суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва
Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року