П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ

Справа № 756/2078/13

Провадження № 22-ц/824/7423/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 16 червня 2021 року

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Кепітал»,

Оболонський відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Кепітал», Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року заявник звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з заявою у якій просить визнати виконавчий лист Оболонського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року по цивільній справі №2/756/1636/13 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 628 545,68 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Карапетян А.Р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм

матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції була надана оцінка наявності або відсутності підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, пов`язаних з помилковою видачею документу, добровільним виконанням боржником чи іншою особою рішення суду.

В свою чергу судом першої інстанції не надано оцінки та обґрунтування не застосування приписів ч. 2 ст. 432 ЦПК України пов`язаних з відсутністю обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням. Як вбачається з матеріалів справи Кредитні зобов`язання Заявника перед Новим кредитором погашені у повному обсязі, у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки позасудовим шляхом.

Виконавчим листом, який Апелянт просить визнати таким, що не підлягає виконанню передбачено стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, по яким відбулось погашення заборгованості шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, чинним законодавством не передбачено автоматичне припинення дій виконавчого документу, у зв`язку з чим, без визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі судового рішення, новий кредитор зможе пред`явити його до виконання та провести стягнення з заявника за кредитними зобов`язаннями, які фактично припинені.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Карапетян А.Р. підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасників судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення повістки повідомлення на їх електронні адреси, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0, згідно якого АКБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 397 000,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 13.90% річних. Відповідно до кредитного договору кошти надавались позичальнику строком на сім років з 18 грудня 2007 року по 18 грудня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 18 грудня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АКБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки № 73058.

Згідно п. 1.1 договору Іпотеку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали в іпотеку АКБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

08 грудня.2011 року між АКБ «Укр Сиббанк» та AT «Дельта Банк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідного до якого АКБ «УкрСиббанк» передало AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, в тому числі і за Кредитним договором із вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

04 березня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва винесено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним Договором (справа №756/2078/13-ц) в розмірі 625 104,68 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили, судом видано виконавчий лист №2/756/1636/13 та згодом відкрито виконавче провадження №53175472.

03 березня 2018 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва (провадження 6/756/140/18) замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Морган Кепітал» у виконавчому листі з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.08.2016 по цивільній справі №2/756/1636/13.

28 вересня 2018 року ТОВ «ФК «Морган Кепітал» звернуто стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття права власності відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується інформаційною довідкою 144302171 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника на той факт, що сторони кредитного договору вирішили питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а відтак подальші вимоги кредитора є недійсними суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з урахуванням конкретних обставин даної справи, оскільки питання стягнення заборгованості вирішено саме у судовому порядку. Рішення суду ухвалене ще 04.04.2013 року та залишене без змін після апеляційного розгляду 18.02.2014 року.

Сторони кредитного договору в порядку виконання судового рішення мають право укласти мирову угоду між собою, боржник має право виконати рішення добровільно, у тому числі і за рахунок належного йому майна, вчиняти інші дії щодо виконання рішення суду.

Відтак за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили ще 18.02.2014 року не можна вважати, що сторони у вересні 2018 року вирішили питання кредитної заборгованості у позасудовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як вірно зазначив суд в оскаржувані ухвалі, виконавчий лист №2/756/1636/ виданий на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року, яке набрало законної сили. Відтак будь - якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилався.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і і поте ко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або у будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що кредитні зобов`язання заявника ОСОБА_1 перед Новим кредитором погашені у повному обсязі, у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки позасудовим шляхом, не заслуговують на увагу оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, виконавчий документ видано у той період, коли рішення суду про стягнення заборгованості набрало законної сили. А отже, подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Розмір майна, отриманого стягувачем має враховуватися виконавцем при виконанні рішенні суду, проте ця обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, такий висновок ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність постановленої ухвали не впливають.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О. І. Шкоріна