Справа № 2-2035/11
н/п 4-с/490/57/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., боржниці ОСОБА_1 та її представника адвоката Бабченка Д.І., розглянувши справу №2-2035/11 за скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, яка подана адвокатом Бабченком Д.І. в інтересах боржниці ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката Бабченка Д.І., яка подана ним в інтересах боржниці ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, щодо проведення оцінки майна в межах виконавчого провадження №60447300 неправомірними та визнаня недійсним висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП "Ажіо" від 12.11.2020 року про оцінку нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог, посилається на те, що 24 лютого 2021 року боржницею ОСОБА_1 , було отримано повідомлення приватного виконавця Куліченка Д.О. від 16.02.2021 року про результати оцінки майна до якого була додана копія висновку суб`єкта оціночної діяльності від 12.11.2020 року. Відповідно до вищезазначеного висновку, ринкова житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 складає 375 900,00 гривень.

Вважає, що оцінка не відповідає реальної ринкової вартості і є заниженою.

Оцінювач особисто не оглядав стан будинку, він не має уявлення щодо стану та зносу покрівлі, вікон, дверей. Оцінювач не бачив не тільки внутрішнє оздоблення, а й зовнішній вигляд. Тобто, ринкову ціну визначено виключно за моніторингом цін на нерухомість в цьому районі Миколаєва.

Вказує, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувану у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

05.03.2021 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.03.2021 року прийнято вищезазначену скаргу до розгляду.

11.05.2021 року приватний виконавець Куліченко Д.О. на адресу суду направив заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в яких зазначив про необгрунтованість скарги. Зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60447300 з примусового виконання виконавчого документу, а саме: виконавчого листа №2-2035/11, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 02.08.2011, про стягнення в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованостість за кредитним договором в сумі 57978,25 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) доларів США 25 центів (еквівалент 460608 грн. 21коп.), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 52327 (п`ятдесят дві тисячі триста двадцять сім) доларів США 21 цент (еквівалент 415713грн. 52коп.), заборгованість за відсотками - 5551 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят один) долар США 04 цента (еквівалент 44100грн. 24коп.), та пені 100 (сто) доларів США 00 центів (еквівалент 799 грн. 50 коп.); а також по 802 (вісімсот дві) грн. 27коп. судових витрат з кожного. Рішення набрало законної сили 01.08.2011.

Виконавче провадження було відкрито 29.10.2019.

Вказує, що позиція скаржника, про невідповідність проведеної оцінки реальній ринковій вартості, не підтверджується ані доводами, ані доказами наданим боржником та спростовується матеріалами виконавчого провадження.

Боржник свідомо не надає доступ до приміщення з метою затягування виконання рішення суду.

30.06.2020 було складено постанову про опис та арешт житлового будинку який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Опис та арешт будинку був проведений при зачинених дверях за технічною документацією, у зв`язку з ненаданням боржником доступу до житла. Також виконавцем складено акт, що двері ніхто не відчиняв, кореспонденцію боржник не отримує і вимоги виконавця не виконує.

Зазначає, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності зисновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Вказує,що суд не наділений повноваженнями спростовувати результати оцінки, так як законодавчо передбачено єдину спеціальну процедуру такого спростування - рецензування звіту з оцінки.

Боржник у виконавчому провадженні не висловлював своєї незгоди з результатами оцінки, не заявляв клопотання щодо проведення

рецензування, а одразу звернувся до суду зі скаргою з надуманих підстав.

Вважає, що скаржник (боржник у виконавчому проваджені) не довів, порушення його прав, як боржника у виконавчому провадженні дією виконавця яка виразилась у призначенні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання та виготовлення останнім Звіту про оцінку.

В судовому засіданні скаржниця - ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бабченко Д.І. скаргу підтримали просили її задовольнити, додатково зазначили, що згідно виготовлених на їх замовлення звітів про грошову оцінку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:023:0003 та житлового будинку знадвірними спорудами, що роташовані на вказаній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , вартість земельної ділянки складає 230760,00 грн, а вартість будинку з надвірними будівлями і спорудами 723130,00 грн. Таким чином загальна вартість земельної ділянки з будівлями складає 953890,00 грн. Вказана вартість, перевищує зазначену в оскаржуваному висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП "Ажіо" від 12.11.2020 року майже в три рази.

Інші учасники справи - Приватний виконавець Куліченко Д.О. та стягувач - АТ Райффайзен Банк Аваль в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 липня 2011 року у справі №2-2035/11 було стягнуто в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 57978 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) доларів США 25 центів (еквівалент 460608 грн. 21 коп.), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 52327 (п`ятдесят дві тисячі триста двадцять сім) доларів США 21 цент (еквівалент 415713 грн. 52 коп.), заборгованість за відсотками - 5551 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят один) долар США 04 цента (еквівалент 44100 грн. 24 коп.), та пені 100 (сто) доларів США 00 центів (еквівалент 799 грн. 50 коп.); а також по 802 (вісімсот дві) грн. 27 коп. судових витрат з кожного.

Вказане судове рішення набрало законної сили 01.08.2011.

В подальшому, 02.08.2011 року Центральний районний суд м. Миколаєва видав відповідний виконавчий лист №2-2035/11.

Постановою приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. від 29.10.2019 року відкрито виконавче провадження № 60447300 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2035/11, виданого 29.10.2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва щодо стягнення в солідарному порядку на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 57 978,25 дол. США, а також по 802,27 грн. судових витрат з кожного. Боржником у вказаному виконавчому проваджені є ОСОБА_1 .

Вищезазначена постанова направлялась боржнику, проте не вручена під час доставки, що підтверджується матеріалами справи.

Того ж дня, постановою приватного виконавця, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, у межах суми звернення стягнення з урахування основної винагороди приватного виконавця 60 766,08 дол. США та 882,50 грн..

Постановою приватного виконавця від 29.10.2019 року, накладено арешт на всі грошові кошти боржника в будь-якій грошовій одиниці та в валюті.

29.10.2019 року приватним виконавцем направлено боржниці вимогу подати декларацію про доходи та майно, та з`явитись до приватного виконавця.

21.02.2020 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до житла не надано.

23.06.2020 року приватним виконавцем направлено боржниці вимогу за №3542 від 23.06.2020 року про проведення 30.06.2020 року об 10:00 годині виконавчих дій з опису та арешту рухомого майна.

30.06.2020 рокуприватним виконавцем складено акт про невиконання боржником вимоги приватного виконавця від 23.06.2021 року, щодо надання доступу до нерухомого майна боржника.

30.06.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника. В матеріалах справи наявні докази направлення копії вказаної постанови боржнику, але відсутні докази отримання її боржником.

13.07.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - Приватне підприємство Ажіо та 13.07.2020 року укладено відповідний договір №2382/20 на проведення оцінки майна.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності, складеного 12 листопада 2020 року, ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , становить 375900,00 грн. При цьому, у вказаному висновку зазначено, що об`єкт оцінки розташований на земельній ділянці, яка не належить власнику нерухомості.

16 лютого 2021 року приватний виконавець направив боржнику ОСОБА_1 та стягувачу АТ Райффайзен Банк Аваль повідомлення про результати оцінки майна.

В матеріалах справи наявні докази направлення копії вказаної постанови боржнику та про отримання 24.02.2021 року вказаного повідомлення боржником.

Щодо визнання незаконними дій державного виконавця суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження №14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, якою є, зокрема і боржниця, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Таким чином, дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідають положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" та у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

За такого, суд дійшов висновку про те, що вимоги скарги представника боржниці ОСОБА_1 - адвоката Бабченка Д.І., в частині оскарження дій приватного виконавця є безпідставними та в цій частині скарги необхідно відмовити.

Щодо скасування висновку експерта.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 (далі - Національний стандарт №1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом №1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442 (далі - Національний стандарт №2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту №2 та з урахуванням Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17.

Суд зазначає, що хоча експерт і не зміг потрапити всередину приміщень, оцінка яких проводилася, у оскаржуваному висновку про вартість майна ним були зазначені дані про неможливість особистого огляду з середини об`єктів дослідження, та зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду.

Тому в цій частині, аргументи скаржника судом відхиляються.

Натомість, суд зазначає, що відповідно до пункту 53 Національного стандарту №1, залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен:

зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання);

проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання;

зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту;

визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки.

В даному випадку, судом враховано, що у висновку суб`єкта оціночної діяльності, складеного 12 листопада 2020 року, ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , становить 375900,00 грн. При цьому, у вказаному висновку зазначено, що об`єкт оцінки розташований на земельній ділянці, яка не належить власнику нерухомості.

Натомість, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №156349 від 26.02.2010 року, вказана земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0999 га з цільовим призначенням: B.02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить боржниці ОСОБА_1 .

Таким чином, суб`єктом оціночної діяльності при складанні висновку від 12 листопада 2020 року в порушення вимог пункту 53 Національного стандарту №1, не було зібрано та проаналізовано всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус та як наслідок, не було належним чином проаналізовано існуючий стан використання об`єкта оцінки та не було визначено умови його найбільш ефективного використання. Не було зібрано всю необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту, неправильно визначено правові обмеження щодо об`єкта оцінки та відповідно неправильно враховано їх вплив на вартість об`єкта оцінки.

Також, суд враховує наявність суттєвої різниці між ринковою вартістю об`єкта оцінки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , яка наведена у оскаржуваному висновку від 12 листопада 2020 року, яка складає 375900,00 грн., та у висновку, який надано суду боржницею - ОСОБА_1 , складеному на її замовлення, яка складає 953890,00 грн. При цьому, у висновку складеному на замовлення боржниці, було враховано правовий стутус земльної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

У постанові від 12 червня 2019 року у справі N 308/12150/16-ц (провадження N 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Таким чином, скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., яка подана адвокатом Бабченком Д.І. в інтересах боржниці ОСОБА_2 , в частині визнаня недійсним Висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП "Ажіо" від 12.11.2020 року про оцінку нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене вище, на підставі статтей 258-261, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., яка подана адвокатом Бабченком Д.І. в інтересах боржниці ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати недійсним Висновок суб`єкта оціночної діяльності Приватного підприємства "Ажіо" від 12.11.2020 року про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін