УХВАЛА

10 лютого 2021 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засіданні Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №569/22459/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 17 травня 2019 року у справі №569/22459/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено повністю.

У поданій до суду заяві, заявник просить переглянути заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та призначити справу до нового розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що причиною неявки його в судові засідання було те, що йому про розгляд даної цивільної справи Рівненським міським судом Рівненської області відомо не було, так як з невідомих йому причин ні ухвали про відкриття провадження по справі та копії позовної заяви з додатками до неї, ні судових повісток йому вручено не було. Крім того, при постановленні заочного рішення судом не враховані обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Представник заявника в судовому засідання вказала, що про рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.05.2019 р. її довірителю стало відомо лише 15 січня 2021 року, коли йому стало відомо про те, що його єдине житло квартира за адресою АДРЕСА_1 виставлена на торги через систему «СЕТАМ». І лише 20 січня 2021 року вона як представник ОСОБА_3 ознайомилася з матеріалами вказаної справи, та отримала копію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2019р.

Представник позивача вважає, що відповідач належним чином повідомлявся судом про судові засідання та від нього не надійшло жодних клопотань, заперечень чи інших документів щодо розгляду даної справи.

Суд за наявності правових підстав та вимог ЦПК України, а саме врахував: неявку відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, а тому правомірно провів заочний розгляд справи та виніс судове рішення яке є законним, справедливим та обгрунтованим. Просить відмовити у скасуванні заочного рішення від 17.05.2019 року.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи № 569/22459/18, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з невідомих причин не отримав повідомлення про час і місце розгляду справи, призначених на 21 січня 2019 року, 21 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 12 квітня 2019 року, 17 травня 2019 року, які були направлені судом за місцем його офіційної реєстрації, а конверти з судовою повісткою повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 не був повідомленим належним чином про розгляд даної справи судом, що узгоджується з правовим висновком викладеним в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), де в частині «Щодо заочного розгляду справи» Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне «Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).»

Відповідно, суд вважає, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості захистити свої законні права та інтереси, прийняти участь у даному судовому засіданні та реалізувати свої процесуальні права шляхом подачі відзиву на позов з запереченнями проти нього.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 130 ЦПК України визначено порядок вручення судових повісток.

1. У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

2. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

3. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

4. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

5. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

6. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

7. Якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду.

8. Особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

9. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

10. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України). Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частини четверта статті 411 ЦПК України). Такий висновок Верховний Суд України зробив у справі N справа № 127/2871/16-ц провадження № 61-4668 св 18, постанова від 20.06.2018 року

Відповідно до ч. 1ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, з матеріалів справи безспірно вбачається, що заочне рішення у справі ОСОБА_3 отримано також не було, оскільки у матеріалах справи відсутнє пітвердження про отримання ОСОБА_3 заочного рішення суду від 17 травня 2019 року.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 належним чином про час розгляду справи повідомлений не був.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.258,259,260,261,280-289,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №569/22459/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Заочне рішення від 17 травня 2019 року по цивільній справі №569/22459/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасувати і призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 14 годину 00 хвилин 09 березня 2021 року у приміщенні Рівненського міського суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала остаточна і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина