Номер провадження: 22-ц/813/1975/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Феленко В.В.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до кредитної спілки „Перше кредитне товариство про стягнення заборгованості за Договором № КИ-1/0033/10/162 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 лютого 2010 року у загальному розмірі 21 467,69 грн. (з яких : сума внеску 17 000,00 грн.; сума відсотків за внеском 1 954,99 грн. ; сума інфляційного збільшення суми боргу за внеском та за відсотками за внеском за час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року 1 914,45 грн. ; три проценти річних від суми боргу за внеском та за відсотками за внеском за час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року 598,25 грн.) та про стягнення моральної шкоди у розмірі 17 000,00 грн. на підставі ст.3 Закону України „Про захист прав споживачів, мотивуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ним за цим Договором щодо повернення суми внеску і сплати відсотків на внесок у встановлені цим договором терміни (а.с 2-4).

09 квітня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Ільченко Н.А.) позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Кредитної спілки „Перше кредитне товариство на користь ОСОБА_1 : 1) заборгованість за Договором № КИ-1/0033/10/162 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 лютого 2010 року у загальному розмірі 21 467 (двадцять одна тисяча чотириста шістдесят сім) грн. 69 коп., з яких : сума внеску 17 000,00 грн. ; сума відсотків за внеском 1 954,99 грн. ; сума інфляційного збільшення суми боргу за внеском та за відсотками за внеском за час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року 1 914,45 грн. ; три проценти річних від суми боргу за внеском та за відсотками за внеском за час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року 598,25 грн. ; 2) судові витрати в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. У задоволені решти частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 8 (вісім) грн. 50 коп. Стягнуто з Кредитної спілки „Перше кредитне товариство на користь держави судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 68 коп. (а.с 31-32).

17 лютого 2020 року представник кредитної спілки «Перше кредитне товариство» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-1522/10957/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 11.06.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що грошові вимоги ОСОБА_1 до КС «ПКТ» виникли 26.02.2011 року, тобто до порушення 31.05.2011 року Господарським судом Одеської області справи № 7/17-2087-2011 про банкрутство КС «ПКТ», в рамках якої ухвалою суду від 05.04.2016 року провадження у даній справі припинено у зв`язку із затвердженням мирової угоди між Комітетом кредиторів Кредитної спілки «ПКТ» в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_3 та Боржником в особі керуючого санацією арбітражного керуючого Дворніченко О.О. на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 15.02.2016 року (а.с 36-63).

26 березня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Свячена Ю.Б.) заяву представника КС «Перше кредитне товариство» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-1522/10957/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 11 червня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с 78-84).

28 липня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив апеляційну на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року про визнання виконавчого листа, що не підлягає виконанню. Апелянт вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, суд не встановив обставини, які мають значення для справи, не визначив характер спірних правовідносин та не визначив закон, який їх регулює. Суд не дослідив письмові докази та прийшов до висновку про задоволення заяви. Апелянт пояснює, що згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22 грудня 2011 року №4212-VI набрав чинності 19 січня 2013 року, а оскільки справу про банкрутство щодо відповідача було порушено 31 травня 2011 року, тобто до набрання чинності зазначеної редакції Закону, а тому процедура банкрутства має здійснюватися відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 1999 року із наступними змінами. Крім того, процесуальним законом встановлено окремий порядок для вирішення судом питання за заявою боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому висновок суду першої інстанції, про те, що пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, невірний. Апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року та ухвалити нову.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

01 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» - адвокат Розенбойм Юрій Олександрович зазначив, що до правовідносин між Кредитною спілкою та його кредиторами підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без врахування редакції вказаного закону, запровадженої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» від 02 жовтня 2012 року №5405-VI. Саме тому, зазначає представник відповідача, в ухвалі Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року було зроблено посилання на редакцію ЗУ «про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без врахування редакції, яка набула чинності 19 січня 2013 року. Також представник відповідача вказує, що з метою додаткового доведення факту, що Господарський суд Одеської області здійснив правильне тлумачення норм законодавства, Кредитна спілка зверталася до цього суду із заявою про роз`яснення ухвали суду від 05 квітня 2016 року. Представник відповідача зазначає, що відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 07 травня 2019 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено у зв`язку з тим, що розуміння вказаної у цих поясненнях частини судового рішення не викликає труднощів. При цьому в ухвалі зазначено: «з огляду на те, що провадження у справі про банкрутство КС «Перше кредитне товариство» порушено до набрання чинності Законом №4212-VІ в новій редакції, а також те, що ліквідаційна процедура протягом розгляду справи не вводилась, боржника банкрутом визнано не було, господарським судом було розглянуто справу №7/17-2087-2011 за положеннями Закону №2343-ХІІ, чинного до 19.01.2013 року та на момент порушення справи про банкрутство, у зв`язку з чим помилки у застосуванні даної редакції Закону відсутні».

21 травня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі. В даній заяві апелянт також просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року.

У судове засідання 27 травня 2021 року учасники справи не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до редакції ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції чинній на момент порушення справи про банкрутство КС «ПКТ» та яка підлягала застосуванню до усіх правовідносин щодо банкрутства КС «ПКТ» протягом всього часу розгляду справи №7/17-2087-2011 вимоги осіб до КС «ПКТ», а саме до 31 травня 2011 року (конкурсні кредитори) та не заявлені до 13 серпня 2011 року (тридцять днів від дня опублікування в газеті «Урядовий кур`єр») є погашеними. Також суд першої інстанції зазначив, що внаслідок не подання заяви ОСОБА_1 до КС «ПКТ» про визнання його кредитором у межах процедури банкрутства, вбачаються підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню «з інших причин», в силу імперативних приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційний суд погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за потрібне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2010 року ОСОБА_1 уклав договір № КИ-1/0033/10/162 з Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до КС «ПКТ» в сумі 17000 грн на строк 6 місяців, початком якого є дата першого внеску, а закінченням 25 серпня 2010 року. Відповідно до даного договору КС «ПКТ» зобов`язувалося повернути ОСОБА_1 цей внесок (вклад) разом з нарахованими на нього процентами за процентною ставкою 23% річних в повному обсязі в день, визначений в договорі в якості закінчення строку внеску, тобто 25 серпня 2010 року (а.с. 31).

Однак, відповідачем зобов`язання виконане не було, внаслідок чого ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором № КИ-1/0033/10/162 з Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на загальну суму 21467,69 грн (а.с. 31).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву було задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_1 по справі грошову суму в загальному розмірі 21467,69 гривень (а.с. 31-32).

На підставі зазначеного рішення був виданий виконавчий лист № 2-1522/10957/11 від 11 червня 2012 року (а.с. 44-45).

Відповідно до постанови державного виконавця ДПВ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Виговським Ю.Д. від 18 грудня 2019 року було відкрито виконавче провадження №60902454 щодо стягнення з КС «ПКТ» грошової суми в розмірі 21467,69 гривень на користь ОСОБА_1 (а.с. 46-47).

Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2011 року Господарським судом Одеської області було порушено провадження у справі №7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство», що підтверджено ухвалою від вказаної дати (а.с. 48).

В подальшому, 05 квітня 2016 року Господарським судом Одеської області було постановлено ухвалу, якою було припинено провадження у справі про банкрутство КС «ПКТ» у зв`язку із затвердженням мирової угоди та введено мораторій на задоволення кредитних вимог. Вказана ухвала є чинною, не скасована та не оскаржена (а.с. 49-55).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився;- обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції чинній до 19 січня 2013 року, а саме до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» від 02 жовтня 2012 року №5405-VI.

Відповідно до ст. 1 вищезазначеного Закону конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов`язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 цього Закону.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року у справі №7/17-2087-2011, оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство КС «ПКТ» було опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 12.07.2011 року у № 124 (а.с. 49).

Відповідно до ч. 1, ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року у справі № 7/17-2087-2011, ОСОБА_1 не звертався до господарського суду із заявою про визнання його кредитором в межах процедури банкрутства КС «ПКТ» (а.с. 49-55). Замість цього у вересня 2011 року він звернувся до Приморського районного суду м. Одеси, який завершив провадження у справі шляхом прийняття рішення від 09.04.2012 року.

Також з ухвали Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року у справі № 7/17-2087-2011 р. вбачається, що було затверджено перелік кредиторів КС «ПКТ» і графік погашення заборгованості перед ними та пунктом 3 резолютивної частини вказаної ухвали передбачено, що КС «ПКТ» «з дня затвердження мирової угоди Боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди» (а.с. 52-53, 55).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

З огляду на викладене, апеляційний суд робить висновок про те, що право на звернення із заявою про визнання ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника КС «ПКТ» в період з 13.07.2011 року по 12.08.2011 року, однак в зазначений період він своїм правом не скористався, а тому його вимоги до КС «ПКТ» перед вважаються погашеними і не розглядаються відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Апеляційний суд також зазначає, що з метою додаткового доведення того беззаперечного факту, що Господарський суд Одеської області здійснив абсолютно правильне тлумачення норм законодавства, КС«ПКТ» звернулася із заявою про роз`яснення ухвали суду від 05 квітня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07 травня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено у зв`язку з тим, що розуміння вказаної у цих поясненнях частини судового рішення не викликає труднощів.

При цьому суд в черговий раз зазначив, що «з огляду на те, що провадження у справі про банкрутство КС «Перше кредитне товариство» порушено до набрання чинності Законом №4212-VI в новій редакції, а також те, що ліквідаційна процедура протягом справи не вводилась, боржника банкрутом визнано не було, господарським судом було розглянуто справу №7/17-2087-2011 за положеннями Закону №2343-XII, чинного до 19.01.2013 р. та на момент порушення справи про банкрутство, у зв`язку з чим помилки у застосуванні даної редакції Закону відсутні.»

Крім того, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного суду КЦС у справі №554/5224/18 від 30 травня 2019 року за скаргою ОСОБА_4 » на дії державного виконавця, в якому було викладено наступне «Такі дії державного виконавця суперечать положенням статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, 31 травня 2011 року Господарським судом Одеської області було відкрито провадження у справі про визнання КС«ПКТ» банкрутом. 05 квітня 2016 року судом затверджено мирову угоду між КС«ПКТ» та комітетом його кредиторів, яка є обов`язковою для боржника кредиторі другої та наступної черг. В розумінні статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними. Визначений Законом строк є граничним і поновленню не підлягає. Стягнення державним виконавцем присуджених судовим рішенням грошових коштів на користь кредитора, який не подавав визначеної положеннями Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заявки, та з урахуванням затвердженої судом мирової угоди між боржником та комітетом кредиторів, є протиправним».

Отже, зазначене вище підтверджує факт пропуску ОСОБА_1 строку для визнання його конкурсним кредитором та неможливості реалізації свого права вимоги до КС «ПКТ».

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

15.06.2021 року м. Одеса