Провадження № 22-з/802/7/21 Категорія: 3 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

розглянувши заяву особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Ульчаком Богданом Івановичем, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Гейзера Сергія Анатолійовича про визнання права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 28 січня 2021 року в даній справі апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2020 року в даній справі скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Гейзера Сергія Анатолійовича про визнання права власності на нерухоме майно відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 14 407,50 грн (чотирнадцять тисяч чотириста сім гривень 50 копійок).

04 лютого 2021 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ульчака Б. І. подала заяву про ухвалення додаткового рішення в даній справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Ч.34 ст. 270

Колегія суддів не вбачає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для вирішення даного питання.

Вивчивши заяву, матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію Договору про надання правової допомоги 25 серпня 2020 року, копію рахунку-фактури № 1 від 01 лютого 2021 року на суму 8000,00 грн, копії квитанції № 16 від 02 лютого 2021 року та № 17 від 02 лютого 2021 року про сплату 4000,00 грн кожна з призначенням платежу за адвокатські послуги згідно договору від 25 серпня 2020 року, копію акту виконаних робіт від 01 лютого 2021 року з копією додатку № 1 до акту виконаних робіт.

У заяві вказано, що в поданій апеляційній скарзі було заявлено про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу з позивача. Також до закінчення судових дебатів представником ОСОБА_1 адвокатом Ульчаком Б. І. було проголошено, що витрати на правову допомогу становлять 8000,00 грн.

За ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 лише зазначила про стягнення судових витрат, не зазначивши їх розміру та коли до суду будуть подані відповідні докази. ОСОБА_1 не подала до апеляційного суду при подачі апеляційної скарги попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у апеляційному суді, а саме вартість отриманих послуг, розрахунок суми витрат за правничу допомогу, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та підтвердження витрат. Також не зазначено та не повідомлено суду про наявність поважних причин, які заважають подати докази.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення у справі є безпідставною.

З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, про які ОСОБА_1 зазначила уже після розгляду справи.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Ульчаком Богданом Івановичем, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Гейзера Сергія Анатолійовича про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді