Справа № 452/346/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України подання державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Денека Я.І. 02.02.2021 року звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В обґрунтування вказаного подання посилалася на те, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/938/18 від 20.06.2019р. про стягнення із ФГ «Оберіг-П», директором котрого є ОСОБА_1 , у користь ТзОВ «Овіс Ленд» 159663,70грн. шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки; 4462грн. 3% річних; 18613грн. інфляційних втрат; 41454,7грн. орендної плати за земельні ділянки; 20030,41грн. фіксованого сільськогосподарського податку та 3660,39грн. судового збору, - відповідно до якого 21 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження та копію постанови про відкриття виконавчого провадження вручено боржнику, однак боржник добровільно виконавчий документ не виконує, кошти на рахунок стягувача не оплачує, - ухиляється від виконання виконавчого документа.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались; Державний виконавець до суду не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Судом установлено, що на виконанні в державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Денеки Я.І. перебуває виконавче провадження №59854375 з виконання судового наказу №914/938/18, виданого 20.06.2019 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ФГ «Оберіг-П» директором котрого є ОСОБА_1 у користь ТзОВ «Овіс Ленд» 159663,70грн. шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки; 4462грн. 3% річних; 18613грн. інфляційних втрат; 41454, 70грн. орендної плати за земельні ділянки; 20030,41грн. фіксованого сільськогосподарського податку та 3660,39грн. судового збору. Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; шукачів притулку та осіб які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця); іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду.

Сама наявність невиконаного зобов`язання за рішенням суду та невиконання боржником самостійно цих зобов`язань, про що вказує старший державний виконавець, на переконання суду не доводить ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

У матеріалах справи відсутні докази, які можна було б визнати належними і допустимими, що свідчили б про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а також обов`язків, які визначені для боржника ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням державним виконавцем суду не представлено і в судовому засіданні не здобуто, відтак у суду відсутні правові підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в задоволенні вищевказаного подання слід відмовити за недоведеністю вимог.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання державного виконавця Самбірського міськрайонного відділу ДВС Денеки Я.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя