Справа № 567/526/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

з участю відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки - адвоката Шминдрук О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 35639,32 грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №9980565 від 07.11.2019 року відповідачка отримала кредит у розмірі 9000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, з терміном повернення 22.11.2019 року.ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

У порушення умов кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості.

Вищевказаний кредитного договір було укладено в електронній формі та з дотриманням ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані відповідачці шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок.

31.01.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимог №46-МЛ від 31.01.2020 р., відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором №9980565 від 07.11.2019 р., укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Суму заборгованості за кредитним договором №9980565 від 07.11.2019 року було визначено первинним кредитором ТОВ «Мілоан», який передав позивачу відповідний розрахунок заборгованості згідно договору відступлення прав вимоги №46-МЛ від 31.01.2020 р.

Сума заборгованості відповідачки станом на 04.01.2021 р. становить 35 639,32 грн., в тому числі : 9 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4 500 грн. прострочена заборгованість за комісією, 21 059,32 грн.- прострочена заборгованість зі сплати процентів, 1080 грн. - строкова заборгованість зі сплати штрафів та пені.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі з використанням засобів поштового зв`язку звертався до відповідачки з вимогою про погашення заборгованості.

За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі 35 639,32 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено для сторін строк для подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень). Інших процесуальних дій не вчинялося.

Згідно ухвали суду від 12.07.2021р. до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву представника позивачки адвоката Шминдрук О.Ф. про визнання кредитного договору недійсним, позови об`єднані в одне провадження, та у відповідності до ч.4 ст.193 ЦПК України здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно ухвали суду від 07.09.2021р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідачка ОСОБА_1 у поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що кредитний договір № 9980565 від 07.11.2019 р. вона не укладала та не підписувала, кредитних коштів не отримувала. Позивач не надав суду доказів на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» в безготівковій формі на її картковий рахунок кредитних коштів. Заперечує здійснення акцепту кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зазначає, що відсутні докази здійснення первинним кредитором ТОВ «Мілоан» ідентифікації та верифікації особи, яка подавала заявку на отримання кредитних коштів, як і відсутні докази здійснення верифікації банківської картки. Вказує, що станом на листопад 2019 р. вона користувалась лише одним банківським рахунком, відкритим в АТ «Ощадбанк», та згідно виписки з карткового рахунку будь-які кошти від ТОВ «Мілоан» впродовж строку кредитування, вказаного у кредитному договорі (07.11.2019 22.11.2019), вона не отримувала. Про вищевказаний кредитний договір вона дізналася зі змісту виконавчого напису №2886, виконаного приватним нотаріусом 14.01.2021р., копію якого вона отримала в Острозькому районному відділі ДВС, не погоджуючись з яким звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. у справі №567/357/21, яке набрало законної сили 21.05.2021р., її позов було задоволено, а виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що по факту вимагання невідомими для неї особами сплати заборгованості по кредитному договору 16.01.2020 р. вона зверталася до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

Окрім того, вказує, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитними коштами є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки нарахування процентів за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, та в частині вимог про стягнення комісії за надання кредиту вважає їх безпідставними, оскільки такі є несправедливими та дискримінаційними. Окремо зазначає, що в обгрунтування заявленого до стягнення розміру заборгованості позивач не надав розрахунку такої заборгованості по процентам та комісії.

Відповідачка ОСОБА_1 разом з відзивом на позовну заяву про стягнення з неї заборгованості за кредтним договором подала до суду зустрічний позов до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним, обгрунтовуючи його аналогічними доводами, які викладені нею у вищевказаному відзиві на первісний позов. Покликаючись на положення Закону України «Про електронну комерцію» та ст.ст.203, 204, 215 ЦК України, вказуючи на те, що наміру укладати кредитний договір вона не мала, такий договір не підписувала, кредитних коштів не отримувала, просить визнати недійсним кредитний договір №9980565 від 07.11.2019 р., укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Первісний позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у відповіді на відзив підтримало раніше заявлені позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було здійснено з дотриманням ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а надання кредитних коштів в розмірі 9 000 грн. та їх надходження на картковий рахунок відповідачки підтверджується платіжним дорученням №3114062 від 07.11.2019р. Підтвердженням добровільного укладення відповідачкою кредитного договору є анкета-заява позичальника від 07.11.2019 р., яка містить її персональні відомості, та до якої долучено фото відповідачки з паспортом. Вказує на те, що існують сумніви у тому, що відповідачка користувалася лише одним банківським рахунком, як вона про це зазначає.

Первісний позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подав відзив на зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, обгрунтовуючи його такими ж доводами, які викладені ним у вищевказаній відповіді на відзив за первісним позовом, просило відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору.

Відповідачка ОСОБА_1 у відповіді на відзив на зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним просила задовольнити поданий нею зустрічний позов, та навела доводи на спростування обставин, викладених первісним позивачем. Покликається на те, що надане ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» платіжне доручення №3114062 від 07.11.2019 р. не може вважатися належним та допустими доказом, оскільки не містить достовірних відомостей про те, що рахунок НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 . Окрім того, вищевказане платіжне доручення не відповідає вимогам щодо форми та змісту платіжного доручення, які визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 р. В порушення «Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 01.10.2019р.) первинний кредитор ТОВ «Мілоан» не здійснював верифікацію банківської картки споживача та позивач не надав доказів, які б підтверджували зворотнє. Вказує на те, що у наданій позивачем анкеті-заяві в розділі «Процес оформлення та розгляду заяви 9980565» відсутні будь-які відомості про факт відправки ідентифікатора позичальнику. Надана позивачем, як доказ укладення кредитного договору, анкета-заява містить недостовірну та застарілу інформацію, зокрема, серед контактних осіб вказано її родича ОСОБА_2 , проте 23.04.2009 р. шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.04.2009р. За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження існування кредитних правовідносин просила задовольнити заявлений нею зустрічний позов.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, в неодноразово поданих до суду заявах позовні вимоги товариства підтримав та просив розгляд справи здійснювати без присутності представника товариства.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила проти первісного позову та просила відмовити у його задоволенні, водночас підтримала заявлений нею зустрічний позов та просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Надала пояснення, аналогічні доводам, наведених нею у вищевказаних заявах по суті справи. Крім того пояснила, що вона проживає в с.Могиляни Острозька ОТГ Рівненського району Рівненської області, відомості зазначені у анкеті-заяві на кредит щодо контактних осіб не відповідають дійсності, зокрема, вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , проте такий шлюб у 2009 р. було розірвано. Зазначила, що у 2017 р. вона з метою пошуку роботи розмістила оголошення зі своєю фотографією, паспортними даними та номером телефону в соціальних мережах та надала такі відомості декільком кадровим агенціям. Через деякий час до неї почали надходити неодноразові телефонні дзвінки від невідомих їй осіб з вимогами погасити кредиторську заборгованість, що спонукало її звернутися по даному факту до правоохоронних органів. Так як телефонні дзвінки з вимогами про погашення кредиторської заборгованості не припинялися, а звернення до правоохоронних органів не дали позитивного результату, вона змінила номер мобільного телефону. Вказала, що 07.11.2019 р. (дата оспорювання кредитного договору) їй на мобільний телефон жодних повідомлень, в тому числі sms-повідомлень, з пропозицією укласти кредитний договір не приходило, код з ідентифікатором доступу не отримувала. В листопаді 2019 р. вона працювала машиністом з прання білизни в дошкільному навчальному закладі «Струмок» (с.Могиляни) та користувалася зарплатною карткою АТ «Ощадбанк», платіжних карток інших банківських установ вона не отримувала, а відтак іншими картками і не користувалася.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шминдрук О.Ф. у судовому засіданні заперечила проти первісного позову та підтримала зустрічний позов з підстав, викладених в останньому, просила його задовольнити та визнати недійсним кредитний договір №9980565 від 07.11.2019р.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити та задовольнити зустрічний позов виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2019р. між ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 9980565, за яким позикодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 9 000 грн. на 15 календарних днів, з терміном повернення до 22.11.2019р., зі сплатою 3,00 процентів річних від залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 4 050 грн., та зі сплатою 12,00 відсотків комісії за надання кредиту, що становить 1 080 грн., сукупна вартість кредиту складає 5 130 грн. в грошовому виразі та 1 387 відсотків річних у процентному значенні, ефективна річна процентна ставка за користування кредитом становить 5 846 341,00 відсотків річних (п.п.1.1-1.5.2, 9.4 договору). Кредитний договір укладено з використанням електронних підписів.

З наданої позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та дослідженої судом анкети-заяви на кредит №9980565 від 07.11.2019р. вбачається, що її було подано з ІР-адреси : НОМЕР_3 та з використанням загальнодоступних інтернет-ресурсів судом встановлено, що подання такої заявки було здійснено з місцезнаходженням у м.Славута Хмельницької області.

31.01.2020р. право вимоги за кредитним договором №9980565 від 07.11.2019р. перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги №46-МЛ від 31.01.2020р. та реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №46-МЛ від 31.01.2020р., з оплатою за придбання (відступлення) такого права вимоги у розмірі 1 395,53 грн.

Так, згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №46-МЛ від 31.01.2020р. загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , право вимоги на яку було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», становить 35 639,32 грн., в тому числі : 9000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21 059,32 грн. - заборгованість зі сплати процентів, 1080 грн. - заборгованість зі сплати комісії, 4500 грн. - заборгованість зі сплати штрафів та пені.

Згідно п.2.1 кредитного договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі на реквізити платіжної картки позичальника, зареєстрованої ним для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (п.5.1 договору).

Згідно п.п.6.1, 6.2 кредитного договору, такий кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепт) в особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

16.01.2020р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Острозького відділення поліції ГУНП в Рівненській області з проханням вжити заходів, передбачених законом до осіб, які телефонують їй та її близьким родичам з вимогами погасити неіснуючий кредит.

В наданих поліції письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що з листопада 2019р. на її мобільний телефон телефонують невідомі особи з різних номерів телефонів та вимагають повернення невідомого для неї кредиту. Вказала, що будь-яких кредитів у фінансових установах не отримувала та після того як невідомі особи почали поширювати в соціальних мережах про неї недостовірну інформацію вона вирішила звернутися до правоохоронних органів.

ОСОБА_1 зверталася в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., Острозький районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Мінюсту, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. у справі №567/357/21 її позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 14.01.2021р, зареєстрованого в реєстрі за № 2886 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №9980565 від 07.11.2019 р. в розмірі 36 569,32 грн.

З дослідженого судом платіжного доручення № 3114062 від 07.11.2019р. вбачається, що воно не відповідає вимогам щодо форми та змісту, які викладені в додатку №2 та №7 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, зокрема, відсутня відмітка банківської установи про проведення відповідного платежу згідно призначення вказаного у такому дорученні, окрім того вказана у платіжному дорученні платіжна карта не містить повний номер, у звязку з чим не можливо її ідентифікувати.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження приналежності для ОСОБА_1 платіжної карти, на яку було здійснено зарахування кредитних коштів у розмірі 9 000 грн. і з відповідним клопотанням про витребування таких доказів з банківської установи товариство до суду не зверталося. Враховуючи що в установленому законом порядку, з використанням електронних підписів, здійснено укладення оспорюваного договору, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаним недійсним.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 05 грудня 2019 року у справі № 177/1950/16-ц (провадження № 61-16253св19).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яке надано судам, зазначено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому, за змістом ч.3 ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановивши відсутність в матеріалах справи доказів того, що саме відповідачкою ОСОБА_1 було застосовано будь-яким способом ідентифікатор електронного підпису, відсутність доказів отримання саме відповідачкою ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора, відсутність доказів реєстрації саме відповідачки ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутність доказів отримання саме відповідачкою ОСОБА_1 коштів згідно оспорюваного кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог за зустрічним позовом та наявності правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Посилання позивача на те, що саме відповідачкою ОСОБА_1 було оформлено кредитний договір, оскільки під час здійснення реєстрації на сайті позивача з метою отримання кредитних коштів нею були внесені відомості, які можуть бути відомі лише особі, яка такі відомості вносить, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме відповідачкою ОСОБА_1 вносилися дані та кошти були отримані на картку відповідачки.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Беручи до уваги викладене суд приходить до висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення первісного позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором, та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №9980565 від 07.11.2019р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 82, 83, 89, 263-265,354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 9980565 від 07.11.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.11.2021 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.