Справа №443/374/18
Провадження №2/443/173/21
17 червня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І.,
за участю: секретаря судового засідання Кушнір М.І.,
представника позивача - адвоката Михайлюка Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2017 року відбулася ДТП у селі Бережниця, Жидачівського району, з вини ОСОБА_3 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши правила дорожнього руху, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , яка рухалася на велосипеді. Внаслідок ДТП дочка позивачки отримала тілесні ушкодження і потребувала медичної допомоги, у зв`язку із чим була госпіталізована до Жидачівської ЦРЛ. Позивачка стверджує, що у зв`язку з лікуванням дочки їй було завдано матеріальної шкоди на суму 12 000 грн. Відповідач погодився на відшкодування матеріальної шкоди на вказану суму на підтвердження чого написав розписку, згідно якої зобов`язався сплатити зазначену суму двома платежами по 6000 тисяч грн. до 01 лютого 2018 року. Однак, у зазначені строки не виплати вказаної суми.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.03.2018 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 13 серпня 2020 року вказану вище справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у такому.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.
У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 08.10.2017 року близько 13:40 год. у селі Бережниця, Жидачівського району Львівської області на автодорозі сполучення «Миколаїв-Калуш» ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_1 не впоравшись із керуванням виїхав на зустрічну смугу руху дороги, де рухалася велосипедом неповнолітня ОСОБА_2 , здійснивши наїзд на неї, внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження.
Такі висновки ґрунтуються на тому, що внаслідок ДТП ніхто із учасників не отримав середньої тяжкості чи більш тяжкі тілесні ушкодження. Однак, у діях ОСОБА_3 має місце склад адміністративного правопорушення.
Вказаною постановою слідчого встановлено, що причиною настання ДТП стали дії водія ОСОБА_3 , який порушив правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а саме: пунктів 1.5, 1.10, 2.3 (б) (д), 2.9 (а), 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.
Згідно висновку експерта №221/2017 (а.с.10-11) у неповнолітньої ОСОБА_2 , виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці проекції лівого гомілково-ступневого суглобу та множинні садна на лівій стопі, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при контакті до таких, в короткий проміжок часу та в швидкій послідовності, могли виникнути під час ДТП внаслідок контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля 08.10.2017 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 відшкодував позивачці 10 000 грн. заподіяної внаслідок ДТП моральної шкоди, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 07.11.2017 року (а.с.12).
Також, 07.11.2017 року ОСОБА_3 надав розписку про те, що зобов`язується відшкодувати матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою з його вини, внаслідок якої постраждала ОСОБА_2 . Суму шкоди у розмірі 12 000 грн. узгоджено ним та ОСОБА_1 . Вказану суму він зобов`язувався сплатити двома частинами по 6000 грн. до 01.02.2018 року (а.с.30).
Факт завдання шкоди позивачу відповідач визнав написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. І даний доказ є належним за змістом і за формою.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу , якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).
Це відповідає приписам ст.1166 ЦК України, згідно якою шкода, заподіяна майну особи, відшкодовується особою, яка шкоду заподіяла своїми протиправними діями.
Сторони досягли домовленості про розмір та строки відшкодування шкоди, і таку домовленість, що за змістом і формою є певним правочином, засвідчили у письмовій формі.
Відповідач шкоду не відшкодував і грошове зобов`язання , що виникло у нього з заподіяння шкоди, не виконав. Тому є підстави для стягнення цієї суми з нього на користь позивача на відшкодування шкоди згідно ст.1166 ЦК України.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11,22,599,1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: с.Любша, Жидачівського району. Львівської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: с.Бережниця, Жидачівського району Львівської області) 12 000 (дванадцять тисяч) гривень заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2021 року
Головуючий суддя С.І. Сливка