ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» червня 2021 року

м. Харків

справа № 643/20561/20

провадження № 22ц/818/2437/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор», представниця позивача Маслова О.Г.,

відповідачі ОСОБА_1 , представниця відповідачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коробова І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2020 року в складі судді Кононенко Т.О.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коробова Інна Григорівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року у справі № 643/10577/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства суму боргу в розмірі 706 610,00 грн та судовий збір в розмірі 10 600,00 грн. На цей час ОСОБА_1 судове рішення не виконала.

Зазначив, що товариству стало відомо, що ОСОБА_1 після отримання претензії про повернення боргу, з метою уникнення виконання свого зобов`язання, 14 липня 2020 року уклала фіктивний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 зі своїм батьком.

Вважав, що ОСОБА_4 , скориставшись тим, що заяву про забезпечення позову у справі № 643/10577/20 залишено без задоволення, встигла укласти зі своїм батьком фіктивний правочин договір купівлі-продажу квартири. Тобто, відповідачка умисно уклала правочин з близьким родичем з відчуження квартири з метою уникнення звернення стягнення на квартиру за рішенням суду. Тим самим виконання судового рішення у справі № 643/10577/20 стало неможливим.

Просив заборонити вчинення будь-яких дій з відчуження квартири АДРЕСА_1 та реєстрації права власності на квартиру на іншу особу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не звернув увагу на те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення в разі задоволення судом позову. Також, не врахував, що товариство просив заборонити вчинення будь-яких дій з відчуження квартири, а в оскаржуваній ухвали зазначено, що суд відмовляє у забезпеченні позову шляхом накладення арешту.

04 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 та її представниця вважали, що судове рішення є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою. При цьому зазначили, що докази реальної загрози реалізації ОСОБА_3 спірного майна відсутні. В цій квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_5 та проживає за довідкою від 28 серпня 2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи дочка ОСОБА_5 ОСОБА_6

07 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії квитанцій про часткове погашення боргу та паспорт ОСОБА_3 , яке задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доказів того, що існує реальна загроза реалізації ОСОБА_3 спірного майна, заявник не надав.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коробова І.Г. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було укладено 14 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коробовою І.Г.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» суму понесених позивачем судових витрат.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» посилалося на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року у справі № 643/10577/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства суму боргу в розмірі 706 610,00 грн та судовий збір в розмірі 10 600,00 грн.

Вважав, що ОСОБА_1 після отримання претензії про повернення боргу, з метою уникнення виконання свого зобов`язання, 14 липня 2020 року уклала фіктивний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 зі своїм батьком. Тобто, відповідачка, знаючи про наявність боргу, умисно уклала правочин з близьким родичем з відчуження квартири з метою уникнення звернення стягнення на квартиру за рішенням суду. Тим самим виконання судового рішення у справі № 643/10577/20 стало неможливим.

В заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у майбутньому виконання рішення суду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2020 року у справі № 643/10577/20 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» про забезпечення позову відмовлено (а.с.22-23).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року у справі № 643/10577/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» суму боргу в розмірі 706 610,32 грн та судовий збір в розмірі 10 600,00 грн (а.с.14-15, 47-48).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 236594682 від 11 грудня 2020 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2020 року (а.с.16-17, 49-50).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 та 10 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як вбачається з наданих матеріалів оскарження ухвали за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року у справі № 643/10577/20 ОСОБА_1 заборгувала Товариству з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» 706 610,00 грн. Рішення є чинним. Сторони не заперечували, що судове рішення не виконано. Під час знаходження позову на розгляді в суді першої інстанції 14 липня 2020 року між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який наразі оскаржується.

В суді апеляційної інстанції представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» наполягала на задоволенні заяви, посилаючись на те, що, оскільки спірна квартира вже вибула з власності відповідачки, яка скористалась тим, що судом першої інстанції було відмовлено товариству у задоволенні заяви про забезпечення позову, є обгрунтовані припущення її відчуження ще раз.

В свою чергу представниця відповідачки посилалася на те, що відповідачка в міру своїх можливостей погашає заборгованість. На теперішній час вона погасила 40 000,00 грн, тому підстав для застосування заходу забезпечення позову не вбачається. В цій квартирі наразі проживає відповідач, його дружина та дочка його дружини. Він придбавав цю квартиру для проживання своєї сім`ї, тому наміру реалізувати її у нього немає.

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» пояснила, що відповідачка на теперішній час погасила лише 26 819, 10 грн. Залишок боргу складає 690 391, 22 грн. Також, додала, що позов стосується саме спірного майна. Якщо буде задоволено їхній позов, спірна квартира стане власністю відповідачки, яка зможе за рахунок цієї спірної квартири погасити залишок боргу. Зазначила, що цей захід, який товариство просить застосувати, носить тимчасовий характер, не порушує права відповідача та його родини, яка в цій квартирі проживає, і в разі відмови в задоволенні позову, буде скасований.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, судова колегія вважає, що заява товариства підлягає задоволенню, враховуючи той факт, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь товариства за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року.

Таким чином, заходи забезпечення позову, які просив застосувати Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне судове рішення скасувати та задовольнити заяву товариства.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоконсервний завод «Екватор» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коробова Інна Григорівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.