Справа № 215/3953/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

представника позивача Амельчишина О.В.,

третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування позовних вимог в якій зазначено, що позивач з 29.07.2003 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 17.03.2018 він дізнався, що 15.02.2017 р. виконкомом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради було прийняте рішення №41 «Про передачу житла у власність громадян», відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_1 та членам її родини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безоплатно передано у приватну (спільну часткову) власність громадянам житло, що перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 44.80 кв.м по 1/3 частині кожному. 20.02.2017 на підставі зазначеного розпорядження було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності. Заява щодо оформлення в приватну власність квартири позивачем особисто не підписувалась, копії документів для приватизації житла не надавались. Відповідно до висновку експерта №3/1.1/243 від 31.05.2019 р., що проведена у кримінальному провадженні №0000498 від 17.03.2018, підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну власність квартири, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Відповідач виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради листом №1/31-562 від 30.07.2019 надав згоду на розгляд справи в порядку загального позовного провадження, просив розглядати її за відсутності свого представника та не заперечує щодо скасування п.1.3 рішення виконкому Тернівської районної у місті ради від 15.02.2017 №41 «Про передачу житла у власність громадян», відповідно до якого ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було передано у приватну (спільну, часткову) власність житло за адресою: АДРЕСА_1 (вх.№14324 від 02.08.2019, вх.№16200 від 02.09.2020).

Представник позивача у судових дебатах позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача на приватизацію квартири, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. Крім того, просив суд винести окрему ухвалу щодо посадових осіб Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиконання вимог ухвали від 11.03.2020 про витребування доказів.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожна окремо заперечували щодо задоволення позову. При цьому зазначили, що позивач був присутній при підписанні документів на приватизацію квартири та надавав свою згоду на це. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що коли позивач дізнався, що вона подарувала свою частку квартири своїй дочці ОСОБА_2 , вигнав її з дому та не пускає до квартири вже три роки поспіль.

Ухвалою від 22.07.2019 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження із викликом сторін та призначено проведення підготовчого судового засідання на 21.08.2019.

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні розгляд справи 21.08.2019, 03.10.2019 та 14.11.2019 не відбувся, про дату наступного судового засідання сторони повідомлені судовими повістками.

У підготовчому судовому засіданні 18.12.2019 за клопотанням третьої особи ОСОБА_2 було оголошено перерву на 10.02.2020 для виклику позивача та іншої третьої особи ОСОБА_1 ..

10.02.2020 до суду від позивача надійшла заява з поясненнями по суті позову (вх.№2616 від 10.02.2020).

У підготовчому судовому засіданні 10.02.2020 було оголошено перерву для надання можливості подати докази третім особам.

Судом 12.02.2020 направлено до Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області запит про надання відомостей щодо стану та результатів досудового розслідування кримінального провадження №0000498 від 17.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Ухвалою від 11.03.2020 залишено без задоволення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи; їх клопотання про витребування доказів задоволено, в зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 15.04.2020, визнано явку учасників справи обов`язковою та витребувано для огляду від Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження №0000498 від 17.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а також зобов`язано надати відомості щодо стану та результатів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою від 15.04.2020 відкладено підготовче судове засідання за заявами учасників справи в зв`язку з запровадженим карантином, визнано явку учасників справи обов`язковою та повторно витребувано для огляду від Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження№0000498 від 17.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а також зобов`язано надати відомості щодо стану та результатів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою від 27.05.2020 підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з заявою позивача (вх.№9932 від 27.05.2020).

Позивач 23.06.2020 вдруге надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з запровадженим карантином (вх.№11654 від 23.06.2020).

Підготовче судове засідання 23.06.2020 не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. Про дату наступного розгляду справи сторони повідомлені судовими повістками.

Ухвалою від 19.08.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 01.10.2020 в загальному позовному провадженні з викликом сторін, визнавши їх явку обов`язковою.

Ухвалою від 01.10.2020 розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача на 11.11.2020.

У судовому засіданні 11.11.2020 розглянуто чергове клопотання позивача про відкладення розгляду справи в зв`язку з карантином, яке судом було залишено без задоволення, та розпочато розгляд справи по суті і оголошено перерву до 17.12.2020 перед судовими дебатами.

У судовому засіданні 17.12.2020 було оголошено перерву до 28.01.2021 в зв`язку з неповідомленням позивача про розгляд справи через відсутність у суду знаків поштової оплати для відправлення кореспонденції.

У судовому засіданні 28.01.2021 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 20.02.2017 про право власності на житло, виданого органом приватизації виконавчим комітетом Тернівської у місті ради, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності нижче вказаним громадянам. Уповноважений власник квартири: ОСОБА_1 1/3, члени її сім`ї: ОСОБА_2 1/3 та ОСОБА_3 1/3. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 44,80 кв.м, а відновна вартість на момент приватизації 7,84 грн.. Свідоцтво надане згідно з рішенням №41 від 15.02.2017 (копія, а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Тернівської у місті ради від 15.02.2017 №41 про передачу житла у власність громадян безоплатно передано у приватну (спільну, часткову) власність громадян житло, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44,80 кв.м у приватну спільну часткову власність по 1/3 частині кожному. Уповноваженим власником квартири (житла) визначено ОСОБА_1 (копія витягу, а.с.133).

Відповідно до висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31.05.2019 підпис від імені ОСОБА_3 у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну (спільну, сумісну часткову) власність квартири, що займають на умовах найму від 08.02.2017 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою (копія, а.с.5-9).

Позивач вважає, що висновок судової почеркознавчої експертизи підтверджує, що він не надавав письмової згоди на приватизацію квартири, в якій постійно проживає, а отже, приватизація проведена з порушенням його права на волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції гарантовано право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У статті 41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом.

Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів (частина перша статті 9 Житлового кодексу УРСР).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Частинами 1, 2, 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Отже, передача квартир, які підлягають приватизації, здійснюється у спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності.

Пунктом 10 ст. 59 вказаного Закону встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, суд позбавлений можливості скасувати рішення виконавчого комітету Тернівської у місті ради від 15.02.2017 №41 про передачу житла у власність громадян, на підставі якого видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.02.2017.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

Розпорядженням про приватизацію житла №41 від 15.02.2017 р., яке позивач просить визнати недійсним та скасувати, у безоплатну приватну власність спірне житло передано також і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яких суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 22.07.2019 залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки рішення суду може вплинути на їх права та обов`язки.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 48 ЦПУ України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача (частина друга статті 48 ЦПК України).

Заміна відповідача можлива лише за клопотанням позивача (частина друга статті 51 ЦПК України).

Клопотання про заміну відповідача на належного відповідача та залучення до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач до суду не подав.

Відсутність відповідного клопотання позивача ОСОБА_4 позбавляє суд права і можливості відповідно до ст. 51 ЦПК України замінити самостійно процесуальне становище ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з третіх осіб на співвідповідачів.

Крім того, відповідно до положень ст. ст.1, 4, 10 ЦПК України суд вирішує питання про права та обов`язки сторін, а не третіх осіб.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт63)).

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 просив визнати недійсним та скасувати розпорядження про передачу житла у власність громадян №41 від 15.02.2017, яким безоплатно передано у приватну (спільну, часткову) власність громадян житло, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приймали участь у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Позивач ОСОБА_4 , оспорюючи зазначене розпорядження органу приватизації, не заявив до позовних вимог до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Враховуючи положення ч.4 статті 206 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем виконавчим комітетом Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, оскільки таке визнання позову порушує права, свободи та інтереси третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за ненадання на вимогу суду матеріалів кримінального провадження №0000498 від 17.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, та відомостей про стан та результати досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, оскільки зазначене не могло вплинути та не впливає на прийняте судом рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 10, 11, 12, 13, 79, 80, 81, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складено 08.02.2021.

Суддя