Номер провадження: 22-ц/813/5959/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д,

при секретарі судового засідання Феленко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глазова Олега Володимировича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2020 року про залишення без задоволення скарги на дії державного виконавця у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця, в якому просить: визнати протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 листопада 2020 року, яка була прийнята державним виконавцем Другого Київського ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Латій А.В. у виконавчому провадженні № 63466920; зобов`язати Другий Київський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути без виконання заяву та виконавчий лист, виданий 22 вересня 2020 року по справі № 947/27523/19 Київським районним судом м. Одеси про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 ; визнати незаконними дії державного виконавця відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анісімової А.В. щодо виселення ОСОБА_1 з зазначеної квартири; зобов`язати Другий Київський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити порушене право ОСОБА_1 , шляхом відновлення права користування ОСОБА_1 зазначеної квартири (а.с.1-4).

21 грудня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та виселення залишено без задоволення (а.с.53).

05 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2020 року. Апелянт вважає, що судом першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин справи прийнято незаконне рішення. Таким чином, на думку апелянта, були порушені його права через незаконність та несвоєчасність вчинення державними виконавцями дій з приводу виконання рішення суду про виселення. Апелянт стверджує, що ним подавалась до суду копія рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/4401/18 від 10.12.2018 року, яка, на думку апелянта, безперечно підтверджує незаконність виникнення у ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» права власності на квартиру із якої був виселений ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця у цивільній справі за позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та виселення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 листопада 2020 року, яка була прийнята державним виконавцем Другого Київського ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції Латій А,В, у виконавчому провадженні №63466920; зобов`язання Другого Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути без виконання заяву та виконавчий лист, виданий 22 вересня 2020 року по справі № 947/27523/19 Київським районним судом м. Одеси про визнання особи такою, що втратила право користуватися квартирою та виселення ОСОБА_1 з квартири, розташованій за адресою АДРЕСА_2 , визнання незаконним дії державного виконавця відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анасімової А,В щодо виселення ОСОБА_1 з зазначеної квартири; зобов`язання Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом відновлення його права користування зазначеною квартирою (а.с.56-58).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

У судове засідання, призначене на 27 травня 2021 року о 10:30 год, сторони не з`явилися, були повідомлені про час та місце судового засідання належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу в справі суд першої інстанції посилався на норми процесуального права та ЗУ «Про виконавче провадження» та прийшов до висновку про залишення без задоволення скарги на дії державного виконавця.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. За ч. 5 вказаної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», а саме в п. 2 обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 11 вказаної постанови у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, в контексті цієї справи, слід виходити з того, що суд, розглядаючи заяву, повинен повно та всебічно встановити та оцінити обставини, які мають значення для вирішення порушеного процесуального питання, а також надати оцінку встановленим обставинам справи та прийти до відповідного висновку по суті поданої заяви, посилаючись на відповідні норми матеріального та процесуального права. При цьому, мотивувальна частина судового рішення не може обмежуватися лише посиланням на нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, а має містити мотиви суду щодо суті поданої заяви.

За обставинами даної справи мотивування суду першої інстанції щодо суті порушеного питання містить лише посилання на нормативно-правові акти та не містить жодних мотивів суду, з яких можливо було би встановити чому саме суд прийшов до таких висновків. Так, судом першої інстанції не з`ясовано наявність факту повідомлення державного виконавця про подання ОСОБА_1 заяви про відкладення вчинення виконавчих дій у зв`язку з оскарженням виконавчого документу, не витребувано матеріали виконавчого провадження, які могли б спростувати або підтвердити обставини, вказані ОСОБА_1 у скарзі та не перевірено відомостей про подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги твердження ОСОБА_1 щодо неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження. Апеляційний суд звертає увагу, що перевірка даних відомостей є ключовою у даній справі, адже у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №916/1605/15.

Таким чином, враховуючи наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для справи та не навів належних мотивів ухваленого рішення, апеляційний суд, на підставі ст. 379 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глазова Олега Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2020 року про залишення без задоволення скарги на дії державного виконавця скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця передати до суду першої інстанції для продовження розгляду

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

15.06.2021 року м. Одеса