ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5301/21 Справа № 185/5750/18 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2007 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») уклав з відповідачем ОСОБА_1 . Договір невідновлювальної кредитної лінії №085/137-7 та передав їй 34500,00 грн., ОСОБА_1 зобов`язалася повернути гроші до 25 вересня 2012 року із сплатою 15,00 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №103/1 від 26 вересня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської нотаріальної контори Шкицькою Ю.А., зареєстрований за №1-4877. Предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідач ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання не виконала. Позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії №085/137-7 від 26.09.2007 року загальним розміром 68071,58 грн., яка складається з : 22770,51 грн. заборгованість за кредитом у розмірі облікової ставки НБУ, 38798,31 грн. заборгованість по інфляційними втратами на суму тіла кредиту, 4219,26 грн. заборгованість за 3% річних на суму тіла кредиту; 2283,44 грн. - заборгованість за 3% річних на суму відсотків, звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк». А також просив примусово виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири, що розташована: : АДРЕСА_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Відповідачі правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2007 року між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є позивач по справі та ОСОБА_1 було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 085/137-7 на суму 34500,00 грн.зі сплатою 15% річних за кредитом на строк до 25.09.2012(а.с.11-16)

В забезпечення виконання зобов`язання за договором між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №103/1 від 26 вересня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської нотаріальної контори Шкицькою Ю.А., зареєстрований за №1-4877. Предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .Вказаний предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. (а.с. 18-22)

Пунктом 1.3 іпотечного договору було визначено виключний перелік вимог: забезпечено повернення кредиту в сумі 34 500 грн, сплату процентів, пені, неустойки, витрат пов`язаних з пред`явленням вимог за кредитним договором, утримання та збереження предмету іпотеки.

21 жовтня 2008 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору невідновлювальної кредитної лінії №085/137-7 від 26.08.2007р, якою змінили процентну ставку на 19,00 % річних. (а.с. 17)

02.09.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» зверталось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №085/137-7 від 26.09.2007 станом на 20.08.2013 у розмірі 46268,12 грн. (а.с. 142-143)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк суму заборгованості за Кредитним договором №085/137-7 від 26.09.2007р. станом на 20.08.2013 у розмірі 46 268.12 (сорок шість тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 12 копійок, яка складається з : заборгованості за кредитом 23 804,00 (двадцять три тисячі вісімсот чотири) грн. 00 коп.; заборгованості відсотками 15 827,74 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 74 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 3 380,88 (три тисячі триста вісімдесят) грн. 88 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 2 249,98 (дві тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 98 коп.; інфляційних втрат за кредитом 596,93 (п`ятсот дев`яносто шість) грн. 93 коп.; інфляційних втрат за відсотками 408,59 (чотириста вісім) грн. 59 коп.(а.с.144-145). Стягнена сума частково погашена.

Після рішення суду позивачем нарахована заборгованість відповідача у вигляді 22770,51 грн заборгованість за кредитом у розмірі облікової ставки НБУ, 38798,31 грн заборгованість по інфляційними втратами на суму тіла кредиту, 4219,26 грн заборгованість за 3% річних на суму тіла кредиту, 2283,44 грн. - заборгованість за 3% річних на суму відсотків, вказані нарахування не передбачались іпотечним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції правильно виходив з того, що пунктом 1.3 іпотечного договору було визначено виключний зміст і розмір забезпеченого іпотекою зобов`язання, до яких не входять вищенаведені нарахування, здійснені банком.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.09.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» зверталось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №085/137-7 від 26.09.2007 станом на 20.08.2013 у розмірі 46268,12 грн., таким чином банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, чим змінив строк дії основного зобов`язання.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між тим, апелянт не звертався до суду з вимогами про стягнення таких сум.

Доводи апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко