Справа № 467/1016/20
Провадження № 2/467/21/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

представника позивача - адвоката Рябухи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію права власності, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Арбузинська державна нотаріальна контора Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування записів про державну реєстрацію права власності і права користування, покладення обов`язку видати свідоцтво про право власності і користування на Ѕ частину спадкового майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано відповідачу ОСОБА_2 . Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року заповіт, складений спадкодавцем на ім`я ОСОБА_2 , був визнаний нікчемним. Разом з тим, нотаріусом 13 серпня 2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на відсутність інформації про скасування державної реєстрації прав власності ОСОБА_2 , яка міститься в Державному Реєстрі за № 220112098 від 01 листопада 2018 року за номером запису про право власності 28696282 на земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 03, розташованої на території Арбузинської селищної ради з кадастровим номером :09:000:0229, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на необхідність скасування запису про державну реєстрацію для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, позивач прохав «Скасувати Державну реєстрацію прав власності на набуте шляхом спадкування за заповітом майно, на підставі виданих нотаріусом Бойченко В.А., свідоцтв про право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , інформації, що міститься у Єдиному Державному реєстрі за № 220112098(09:41:23) від 01 листопада 2018 р., за номером запису про право власності: 28696282 на земельну ділянку площею 6.4966 га, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 03 розташованої на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області, кадастровий № :09:000:0229, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також право оренди на цю земельну ділянку номер запису 12402164 та зобов`язання вчинити певні дії, Південному міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Державну нотаріальну контору, державного нотаріуса Бойченко В.А., видати свідоцтво про право власності та Ѕ частку спадкового майна (земельної ділянки площею 6.4966 га) кадастровий № :09:000:0229 призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також право оренди на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 на ОСОБА_1 ».

Ухвалою судді Кологривої Т.М. від 29 вересня 2020 року справу провадження по справі відкрито.

Після відкриття провадження по справі 23 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з новою позовною заявою, у якій позовні вимоги виклав наступним чином: «Скасувати Державну реєстрацію права власності на набуте шляхом спадкування за заповітом майно, на підставі виданих нотаріусом Бойченко В.А., свідоцтв про право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , інформації, що міститься у Єдиному Державному реєстрі за № 220112098(09:41:23) від 01 листопада 2018 р., за номером запису про право власності: 28696282 на земельну ділянку площею 6.4966 га, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 03 розташованої на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області, кадастровий № :09:000:0229, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також право оренди на цю земельну ділянку номер запису 12402164 та зобов`язання вчинити певні дії, Державну нотаріальну контору, Південному міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), державного нотаріуса Бойченко В.А., видати свідоцтво про право власності та Ѕ частку спадкового майна (земельної ділянки площею 6.4966 га) кадастровий № :09:000:0229, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також право оренди на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 на ОСОБА_1 ».

У підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 02 листопада 2020 року замінено відповідача по справі Південне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) на Арбузинську державну нотаріальну контору Миколаївської області, ОСОБА_2 , фермерське господарство «С.В. Агро-Юг».

У підготовчому судовому засіданні 23 листопада 2020 року позивач та його представник уточнили позовні вимоги в частині покладення обов`язку вчинення певних дій шляхом подання письмової заяви: прохали зобов`язати Арбузинську державну нотаріальну контору Миколаївської області видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на ім`я позивача ОСОБА_1 на Ѕ частину земельної ділянки.

Цього ж дня після закінчення судового засідання позивач через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій прохав зобов`язати Арбузинську державну нотаріальну контору Миколаївської області видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я позивача ОСОБА_1 на Ѕ частину земельної ділянки після смерті ОСОБА_3

07 грудня 2020 року позивач через канцелярію суду подав письмове клопотання, в якому було викладено першу позовну вимогу у наступній редакції: «Скасувати Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим № :09:000:0229, набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1290, виданого 01 листопада 2018 року Арбузинською державною нотаріальною конторою, номер запису про право власності: 28696282».

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року позовні вимоги про скасування права оренди на земельну ділянку з номером запису 12402164, покладення обов`язку на Арбузинську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спадкового майна і право оренди земельної ділянки, а також позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 до Арбузинської державної нотаріальної контори залишено без розгляду, залучено до участі у справі Арбузинську державну нотаріальну контору в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року судом витребувано у державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. копію спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем Південним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) подано відзив на позовну заяву, в якому вказано на те, що Південне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) ніколи не виконувало і не виконує реєстраційних дій, оскільки його завданням є методична допомога та організація діяльності установ і контроль за ними. Належним відповідачем по справі є ОСОБА_2 , так як саме його реєстрацію речового права оскаржує позивач.

Відповідачем фермерським господарством «С.В. Агро-Юг» подано відзив на позовну заяву, в якою представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що видача свідоцтва про право на спадщину є фактом переходу права власності на нерухоме майно від спадкодавця до спадкоємця. Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 і фермерським господарством «С.В. Агро-Юг» 17 листопада 2015 року, сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. На час звернення до суду договір є чинним, законних підстав для скасування державної реєстрації права фермерського господарства «Агро-Юг» на оренду земельної ділянки немає. Враховуючи, що строк дії укладеного договору оренди землі визначений тривалістю 10 років, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права оренди фермерського господарства на земельну ділянку. Вказував, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердив заявлену в останній редакції позовну вимогу.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, відзив по справі не подав.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області у судове засідання не з`явився, письмових пояснень по справі не надав.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у віці 81 рік, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Після його смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 6.5 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724 на праві власності.

Як видно із копії спадкової справи № 31/2018, заведеною Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, сторони у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори від 22 січня 2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця у свідоцтві про смерть спадкодавця і у свідоцтві про народження спадкоємця.

Окрім цього, 18 серпня 2016 року в с. Садове Арбузинського району Миколаївської області за життя ОСОБА_3 склав на ім`я ОСОБА_2 заповіт, яким заповів останньому належну йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6.5 га, що розташована на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, та усе те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право.

Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області Кущевою Т.А. 18 серпня 2016 року.

01 листопада 2018 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки площею 6,4966 га, кадастровий номер :09:000:0029, що розташована на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області та належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724, виданого 21 серпня 2006 року Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року визнано нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений 18 серпня 2016 року секретарем виконкому Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області Кущовою Т.А., зареєстрований у реєстрі за № 7.

Крім цього, рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2020 року встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводився рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01 листопада 2018 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6.4966 га з кадастровим № :09:000:0029, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області та зареєстроване у реєстрі за № 1290.

Постановою державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. від 13 серпня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з неможливістю його видачі через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_2 за номером запису про право власності 28696282 на земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 03, розташовану на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області, кадастровий номер :09:000:0229, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.ст. 1217 - 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц).

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Позивач має право на спадкування після померлого батька та звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом, однак не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відмовою нотаріуса за неможливістю виключення інформації про майно з реєстру прав власності на нерухоме майно та державного реєстру речових прав, яке належало померлому спадкодавцю ОСОБА_3 та на яке помилково нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року та Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють суб`єкти державної реєстрації.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до положень ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно до п.2 ст.9 Закону державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до вимог ст.19 Закону підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України (у редакції, чинній із 16.01.2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відтак, для скасування запису про реєстрацію права власності за наявності судового рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, необхідно звертатися з окремим позовом до суду.

Враховуючи, що державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку на ім`я відповідача ОСОБА_2 здійснена на підставі недійсного свідоцтва про право на спадщину, за наявності в реєстрі прав власності не скасованої державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 220112098 від 13 серпня 2020 року, позивач не має змоги отримати спадкове майно, зареєструвати своє право власності та вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, суд прийшов до висновку про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації заОСОБА_2 права приватної власності на спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 к. як за одну задоволену судом позовну вимогу немайнового характеру.

Судовий збір у розмірі 840 грн. 80 к., сплачений позивачем за позовну вимогу, яка у ході розгляду справи була залишена без розгляду за клопотанням представника позивача, поверненню позивачу за його клопотанням не підлягає на підставі п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію права власності задовольнити.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації заОСОБА_2 права приватної власності за номером запису про право власності 28696282 на земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 03, розташовану на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області з кадастровим номером :09:000:0029, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набутого на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 01 листопада 2018 року за № 1290 Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Муромське Білогорського району Кримської області, зареєстрованому в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2021 року.

Суддя Т.М.Кологрива