№336/3705/20
пр. №2/336/298/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жупановой І.Б.,

при секретарі Палубінської К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , про що 18 жовтня 2002 р. видано Свідоцтво на право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 .

В 2004 році, позивач познайомився з ОСОБА_3 , з якою почали жити разом, після чого в 2006 році було зареєстровано шлюб. Сумісних дітей від шлюбу не було. ОСОБА_3 звернулась до позивача з проханням зареєструвати її сина в своєму будинку, бо йому треба було стати на облік у райвійськоматі та знайти роботу. Позивач дав згоду і 25.08.2009 року відповідач був зареєстрований в будинку за адресою АДРЕСА_2 , але в будинку не проживав. Позивач з відповідачем практично не спілкувався. Ніякого відношення ОСОБА_2 до вказаного будинку не має, комунальні платежі не сплачує, ремонти не робив, будинком не цікавився. В 2017 році сім`я з ОСОБА_3 розпалася, та шлюб було розірвано 17 жовтня 2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис.

Позивач звертався до відповідача, щоб припинив свою реєстрацію у вказаному будинку добровільно. Відповідач та колишня дружина припинили спілкування з позивачем, свою адресу, де вони мешкають, не повідомили, номерів телефонів не надали.

У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу зареєстрований в будинку, він створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним будинком. За таких підстав позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою : АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий відповідачам строк для подання відзиву.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з зазначених в ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі, просив допитати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості свідків. Додатково пояснив, що де знаходяться відповідач з своєю матір`ю не знає, не спілкується з ними. Позивач пенсіонер, малозабезпечена людина, його пенсія становить 2700 грн., бажає оформити субсидію, але у зв`язку з тим, що в будинку, окрім нього зареєстрований ОСОБА_2 не має можливості це зробити.

У судове засідання відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин неявки. Додатково був оповіщений шляхом розміщення оголошення про виклик до суду відповідача на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і перевірено доказами, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 , видане 18 жовтня 2002 р. на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 07 серпня 2002 р. № 1828.

Вищезазначена інформація також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_2 , відповідно до якого 1/1 частка житлового будинку належить позивачу по справі - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 17.10.2017 року Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 17.10.2017 року, про що складено відповідний актовий запис №113.

Вищезазначене, у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_3 , у своїх пояснення вказала, що ОСОБА_3 колишня дружина ОСОБА_1 , яка просила прописати свого сина у будинку свого чоловіка. Відповідач по справі у вказаному будинку не проживав, а просто був прописаний. Коли ОСОБА_1 з ОСОБА_3 розійшлись, її син добровільно не припинив реєстрацію. З позивачам знаходиться у дружніх стосунках, проживаємо на одній вулиці.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_3 , у судовому засіданні пояснив, що знайомі з позивачем років 20, сусіди через паркан. Відповідача по справі бачив один раз, знав, що це син жінки з якою проживав ОСОБА_1 .

Судом досліджено відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Також у домовій книзі для прописки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_2 зроблено відмітку про реєстрацію ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Згідно з акту обстеження житлового будинку від 30.06.2020, який завірено головою квартального комітету №114, відповідач по справі ОСОБА_2 не мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11).

Судом встановлено, що в будинку, що є власністю позивача, зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисті речі у спірному будинку відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідач не несе. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності квартири, чим порушує право власності позивача, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б.Жупанова