Справа № 510/2031/16-ц
Провадження № 4-с/510/4/21

У Х В А Л А

14 червня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 , діючий через свого представника адвоката Златі Д.С., звернувся до суду із скаргою про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кошовей Ірини Федорівни про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., присудженого до стягнення з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження серії ВП № 5935009.

Як було встановлено в процесі розгляду скарги, заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2018р., винесеним у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 та Ренійська міська рада Одеської області) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, поновлення прав, які існували до порушення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, були частково задоволені позовні вимоги позивачки, а саме: зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні, належній ОСОБА_2 , частини земельної ділянки загальною площею 0,0928 га та відновити межі земельної ділянки у відповідності з наявним державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.11.2010 р., серія ЯК № 488282 за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0:02:004:0170), шляхом звільнення земельної ділянки; зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поновити становище, яке існувало до порушення права шляхом від ремонтування бетонної відмостки біля гаражу, який належить ОСОБА_2 ; зобов`язано до стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат.

Будучі незгодними із прийнятим судовим рішенням, відповідачі подали апеляційну скаргу до суду вищої інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03.11.2020 р. заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 12.11.2018 р. було скасовано в частині зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поновити становище, яке існувало до порушення права шляхом відремонтування бетонної відмостки біля гаражу, який належить ОСОБА_2 , а також стягнення в частині матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_3 . Постанова не оскаржена та набрала законної сили.

Таким чином залишено без змін рішення в частині зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні, належній ОСОБА_2 , частини земельної ділянки загальною площею 0,0928 га та відновити межі земельної ділянки у відповідності з наявним державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.11.2010 р., серія ЯК № 488282 за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0:02:004:0170), шляхом звільнення земельної ділянки та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

У березні 2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення заочного рішення Ренійського районного суду від 12.11.2018 р. в частині процедури його виконання.

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 09.04.2021р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення заочного судового рішення від 12.11.2018 р. по справі №510/2031/16-ц було відмовлено.

В даний час цивільна справа №510/2031/16-ц перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді.

Як зазначає у своїй скарзі заявник ОСОБА_1 , 08.05.2021р. поштовим відправленням ним було отримано копію постанови держвиконавця РРВДВСПМУМЮ Кошовей І.Ф. про накладення штрафу в порядку ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» (за невиконання рішення суду) - в розмірі 1700 грн.

Винесену постанову держвиконавця ОСОБА_1 вважає неправомірною, такою, що була винесена безпідставно ( в матеріалах цивільної справи та виконавчого провадження відсутня розроблена та затверджена відповідно до ст. 186 ЗК України документація із землеустрою, у зв`язку із чим невідомо, де знаходяться межі земельної ділянки, не закріплені межовими знаками), у зв`язку із чим просить її скасувати.

Подана суду скарга була прийнята до провадження. Однак, під час розгляду скарги суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі за нею.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, постанови виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Ч. 2 ст. 74 цього Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо накладення штрафу в межах виконавчого провадження, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц (провадження № 14-266цс18).

Вказаний правовий висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №921/16//14-г/15 (провадження № 14-93гс18).

У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Оскільки в даному випадку, в розділі VІІ ЦПК України не передбачено випадків, коли можливо закрити провадження у справі за скаргою, суд застосовує аналогію закону до даних правовідносин, а саме п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як правову підставу для закриття провадження у справі за скаргою.

В той же час, в порядку ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, встановивши предмет оскарження, яким є постанова про накладення штрафу державним виконавцем, суд не убачає підстав для розгляду такої справи в порядку цивільного судочинства, оскільки процесуальним законодавством оскаржувані заявником дії державного виконавця віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом було прийнято рішення про закриття провадження у справі за скаргою.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 255, 258-261, 447-451 ЦПК України, ст. ст. 3, 74, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., -

У Х В А Л И В

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кошовей Ірини Федорівни про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. в межах виконавчого провадження серії ВП №5935009.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що предмет його спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І. Дудник