Постанова

Іменем України

18 червня 2021 року

м. Київ

справа № 450/3639/19

провадження № 61-3317св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мурованська сільська рада об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, у складі судді Мусієвського В. Є., від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М., від 26 січня 2021 року.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення меж присадибної земельної ділянки.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, щона підставі договору дарування від 24 січня 2002 року вона стала власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, трьох сараїв, криниці та вбиральні. За будинковолодінням рахується 0,27 га присадибної земельної ділянки, в натурі - 0,2343 га, шириною зі сторони дороги 16,0 м, зі сторони пасовища - 23 м, довжиною 119,4 м згідно абрису від 12 серпня 2004 року.

Однак, дані розміри суперечать первісним письмовим документам про розміри і периметри земельної ділянки, виділеної її дідусеві ОСОБА_4 під забудову. На підставі дозволу № 121 від 23 вересня 1957 року виконкому Куликівської районної ради депутатів трудящих Львівської області, виданого на підставі рішення Гамаліївської сільської ради від 18 серпня 1957 року, ОСОБА_4 отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку в с. Гамаліївка з периметром шириною 18 м 20 см від сільської дороги, а з врахуванням межі стежки до ріки - 18 м 50 см, шириною зі сторони ріки - 26 м, а з врахуванням межі стежки до ріки - 26 м 50 см, довжиною - 73 м, на якій було побудовано будинковолодіння. За вказаним будинковолодінням, згідно погосподарської книги № 1 Гамаліївської сільської ради в 1955-1957 роках, значилась у користуванні земельна ділянка площею 0,27 га, в тому числі під будинком 0,01 га. Згідно фактичних обмірів присадибної ділянки її площа становить 0,2343 га.

На звернення до сільської ради їй повідомлено, що встановити межі земельних ділянок за даними 1957 року неможливо, оскільки в сільській раді не збереглися документи.

Позивачка вказувала, що у лютому 2016 року зверталася до Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з проханням надати їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,27 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Рішенням Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 281 від 11 березня 2016 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В рішенні сесії не зазначені межі земельної ділянки.

ОСОБА_1 вважала, що відповідач ухиляється від розгляду її звернення щодо встановлення меж присадибної ділянки і визначення її розміру. У 2018 році відбулося укрупнення сільських територіальних громад, на підставі якого Гамаліївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області ліквідована, а с. Гамаліївка перейшло під юрисдикцію Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області.

Із урахуванням зазначеного, позивачка просила позов задовольнити, зобов`язати відповідача взяти під належний контроль встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) між її земельною ділянкою

та ділянками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , із закріпленням межовими знаками.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області

від 27 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачка просить суд на майбутнє забезпечити належне виконання відповідачем своїх повноважень. Станом на момент подання позову до суду жодні права, свободи та законні інтереси позивачки відповідачем не порушені і не оспорюються. Жодних доказів, які б підтверджували невиконання відповідачем своїх повноважень або неналежного виконання таких, позивачкою суду не надано.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позовних вимог, оскільки на момент звернення до суду порушення, невизнання або оспорювання права особи, яка звертається за захистом, вже має відбутися. Захист права на майбутнє законом не передбачено. Позивачкою не надано належних доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи, будь які її права, свободи та законні інтереси порушуються чи оспорюються відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

24 лютого 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 січня 2021 року і направити справу

на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявниця зазначила порушення судами норм процесуального права, вказавши

у касаційній скарзі, що справу розглянуто судами за відсутності учасників справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 вказує, що розгляд справи судами попередніх інстанцій проводився без участі відповідача. При вирішенні спору судами попередніх інстанцій необхідно було врахувати, що у зв`язку із укрупненням територіальних громад проводились кадрові зміни у сільській раді. В умовах карантину, смерті голови Мурованської сільської ради, проведення виборів нового голови суду першої інстанції необхідно було врахувати зазначенні обставини і відкласти розгляд справи до вирішення питання функціонування виконавчого органу місцевої ради.

Позивачка також посилається на те, що вона вживала заходів щодо врегулювання спору в позасудовому порядку, неодноразово зверталася в письмовій та усній формі до Гамаліївської сільської ради, однак їй було рекомендовано звертатися за захистом своїх прав до суду. Вважає, що Гамаліївська сільська рада ухилилася від розгляду її звернення щодо встановлення меж присадибної ділянки та її розміру.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 вказувала, що на підставі договору дарування від 24 січня 2002 року вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , однак жодних доказів, які б підтверджували її право власності на вказане будинковолодіння позивачка суду не надала, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно довідки виконкому Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 листопада 2013 року, виданої ОСОБА_5 , у користуванні ОСОБА_4 знаходилася земельна ділянка площею 0,27 га, у тому числі під будівлями 0,01 га.

Зі слів позивачки ОСОБА_4 є її дідусем.

23 вересня 1957 року Куликівська районна рада Львівської області надала дозвіл № 121 ОСОБА_4 на будівництво житлового будинку.

Рішенням Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 281 від 11 березня 2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями пункту 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у такому випадку: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка мотивувала свої вимоги тим, що рішенням Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 281 від 11 березня 2016 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак у рішенні не зазначені межі земельної ділянки. Позивачка вважала, що відповідач ухиляється від розгляду її звернення щодо встановлення меж присадибної ділянки і її розміру, просила зобов`язати відповідача взяти під належний контроль встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) між її земельною ділянкою та ділянками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із закріпленням межовими знаками.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною першою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (стаття 152 ЗК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, обґрунтованого виходив із того, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачкою не доведено порушення її прав діями, або ж бездіяльністю Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області.

Як встановлено судами, рішенням Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 281 від 11 березня 2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області.

Позивачкою вказане рішення сільської ради не оскаржувалося, зокрема щодо розміру площі, обґрунтованих доводів, які б вказували на неможливість виготовлення технічної документації з метою подальшого отримання у власність земельної ділянки площею 0,23 га, надано не було. Доказів, які б вказували на перешкоджання позивачці у виготовлені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивачкою надано також не було.

Із урахуванням зазначеного, суди дійшли правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо доводів позивачки про те, що розгляд справи відбувся без участі відповідача то слід зазначити, що апеляційним судом надано належну оцінку цій обставині та встановлено, що отримавши ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, Мурованська сільська рада об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області подала клопотання про розгляд справи без участі представника ради. У зазначеному клопотанні стороною відповідача не висловлювалася позиція щодо поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року.

При вирішенні спору судом апеляційної інстанції надано належну оцінку доводам та аргументам апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Із урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із об`єктивними висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Синельников
О. М. Осіян
В. В. Шипович