Справа № 343/137/19
Провадження № 22-ц/4808/861/21
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду, постановлену головуючим суддею Монташевич С.М. 14 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішенняДолинського районного суду від 24.09.2020 в частині стягнення з нього грошових коштів на загальну суму 182104 грн терміном на рік. В обґрунтування заяви вказав, що на даний час його матеріальне становище вкрай важке і він не в змозі в повній мірі виплатити вказану суму. Зазначив, що стягувач на даний час перебуває на заробітках за межами України, тому для неї виконання рішення не є нагальним і терміновим.

Ухвалою Долинського районного суду від 14 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Долинського районного суду від 24 вересня 2020 року відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необгрунтованість. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги те, що сума отриманих ним доходів за минулий рік не дає йому змоги в повній мірі виконати рішення суду на загальну суму 182 104 грн. Крім того, стягувач наполягає на тому, щоб вказана сума була виконана одним платіжем та якнайшвидше. Просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відстрочити виконання рішення Долинського районного суду від 24.09.2020 в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 182 104 грн терміном на 1 рік.

Стягувач Фіцак Н.І. правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку.

ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з`явилась з невідомих причин, хоча про розгляд справи їй у встановленому законом порядку було завчасно направлено і вручено судове повідомлення. Отже, є правові підстави для розгляду справи за її відсутності.

ОСОБА_1 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній. Крім того зазначили, що доходів від підприємницької діяльності боржника недостатньо для погашення заборгованості перед ОСОБА_3 . Тому на їх думку є правова підстава для відстрочки виконання судового рішення хоча б на шість місяців.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судове рішення згідно ст.263 ЦПК України повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником причини, не є тими виключними обставинами, які давали б правові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

З цим висновком колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що рішенням Долинського районного суду від 24.09.2020 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано будинковолодіння АДРЕСА_1 , магазин - кафетерій по АДРЕСА_2 , автомобіль "RENAULT TRAFIC" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ 21043 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктами спільної сумісної власності подружжя та ухвалено поділити спільно нажите з відповідачем нерухоме та рухоме майно. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та виділено їй, як другому співвласнику, в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реальна частка яких становить 50,21%, загальною вартістю 110886 гривень, згідно з першим варіантом розподілу будинковолодіння з відхиленням від ідеальних часток відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 та виділено йому, як першому співвласнику, в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реальна частка якої становить 49,79%, загальною вартістю 109960 гривень, згідно з першим варіантом розподілу будинковолодіння з відхиленням від ідеальних часток відповідно до висновку №112 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 20 лютого 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 463 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в будинковолодінні по АДРЕСА_1 . Визначено порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004, площею 0,1001 га, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до частки в будинковолодінні. Виділено ОСОБА_1 та визнано за ним право власності на магазин - кафетерій, як на цілий об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 140336 грн грошової компенсації вартості 1/2 частки магазину вказаного кафетерію. Виділено ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на автомобіль марки "RENAULT TRAFIC", 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 71092 (сімдесят одну тисячу дев`яносто дві) гривні грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки "RENAULT TRAFIC", 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Виділено ОСОБА_1 та визнано за ним право власності на автомобіль ВА3 21043, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 16746 грн грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля ВА3 21043, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_3 та визнати за нею право особистої власності на таке майно: морозильну камеру вартістю 2500 гривень, бойлер вартістю 1500 гривень, ванну вартістю 1500 гривень, електронасос вартістю 1000 гривень, диван вартістю 4000 гривень, набір меблів для кухні вартістю 3000 гривень, електричну плиту "Gorenje" вартістю 4000 гривень, шафу двохдверну вартістю 2000 гривень, стіл кухонний вартістю 500 гривень, розкладне крісло вартістю 2000 гривень, шафу кутову з тумбою вартістю 3000 гривень, стіл письмовий вартістю 500 гривень, телевізор "Samsung" вартістю 6000 гривень, тумбу під телевізор вартістю 500 гривень, диван вартістю 4000 гривень, всього на суму 36000 гривень. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_1 та визнати за ним право особистої власності на таке майно: набір меблів для прихожої вартістю 3500 гривень, мікрохвильову піч "Samsung" вартістю 1000 гривень, холодильник "NORD" вартістю 2000 гривень, кавоварку вартістю 500 гривень, пральну машину "Indezit" вартістю 5000 гривень, розкладне крісло вартістю 2000 гривень, телевізор "LG" вартістю 1000 гривень, шафу чотирьохдверну вартістю 4000 гривень, комод вартістю 1000 гривень, стіл розкладний вартістю 1000 гривень, набір меблів (стінку) вартістю 10000 гривень, диван вартістю 5000 гривень, крісла м`які в кількості 6 штук, загальною вартістю 3600 гривень, всього на суму 39600 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1800 (одну тисячу вісімсот) гривень грошової компенсації різниці присудженого рухомого майна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в розмірі 23222 (двадцять три тисячі двісті двадцять дві) гривні 80 копійок, що включають сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3860 гривень, витрати за проведення експертиз в розмірі 14287 гривень та 175,80 гривень, витрати, пов`язані із залученням спеціаліста по геодезії та складенню кадастрового плану в розмірі 1900 гривень, витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 гривень (т.2 а.с. 6-15).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2020 вищевказане рішення залишено без змін (т.2 а.с.50, 51-59).

19 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №64556163 на підставі виконавчого листа Долинського районного суду Івано-Франківської області №343/137/19 від 22.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 182101 грн (т.2 а.с.76).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяви щодо відстрочку виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тобто виняткових обставин та таких, що мають особливий характер.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Згідно ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до такест. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок сторони щодо доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, також визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду саме заявник зобов`язаний довести наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У своїй заяві ОСОБА_1 не зазначив виняткових обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Заявник не обґрунтовує необхідність відстрочення виконання рішення суду на строк 1 рік. Натомість зазначає про неможливість виконання в повному обсязі рішення суду з огляду на його важкий матеріальний стан. На підтвердження чого ОСОБА_1 надано довідку №27361 від 08.04.2021, видану Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, згідно з якою за період: перший квартал 2020 року - третій квартал 2020 року заявник здійснював підприємницьку діяльність, крім того, в третьому кварталі перебував на обліку у Івано-Франківському обласному центрі зайнятості та отримав державну соціальну матеріальну допомогу у розмірі 5242,90 гривень, а у четвертому кварталі 2020 року продовжив підприємницьку діяльність (т. 2 а.с.86).

Разом з тим, відомостей про розмір доходів ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності у вказаний період загадана довідка не містить та таких доказів заявником не подавалось. Твердження апелянта у засіданні апеляційного суду про те, що його місячний дохід від підприємницької діяльності становить тільки 5000 грн, документально не підтверджено, а тому не може братись до уваги.

Крім того, ОСОБА_1 на час звернення із заявою про відстрочення виконання рішення суду не розпочав його добровільне виконання, не навів будь-яких обставин щодо неможливості з поважних причин частково виконати покладені на нього зобов`язання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду не спростовують. ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду від 14 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.