Справа № 569/1057/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, просить суд стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову вказує, що 16 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» укладено договір про споживчий кредит в розмірі 7 500,00 грн. строком на 29 тижнів. Вказує, що 14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. вчинено виконавчий напис на суму заборгованості в розмірі 7 986,82 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 4 776,87 грн., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 1889,95 грн. та строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 820,00 грн. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованість не була безспірною. Так, стягувачем завищено суми вимог, які пред`явлені Позивачу, при цьому боржником не отримано жодної вимоги від Відповідача та повідомлення від нотаріуса про вчинення виконавчого напису. У зв`язку з цим звертається до суду для захисту свого права.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання була повідомлена..

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що справу розглядати у його відсутність..

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» укладено договір про споживчий кредит в розмірі 7 500,00 грн. строком на 29 тижнів.

14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. вчинено виконавчий напис на суму заборгованості в розмірі 7 986,82 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 4 776,87 грн., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 1889,95 грн. та строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 820,00 грн..

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" (надалі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - "Порядок вчинення нотаріальних дій", "Порядок").

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов"язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв"язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов"язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування.

Згідно п.3.1.1. Договору №10260 від 16 листопада 2018 року перебіг строку на який надається кредит складає 29 тижнів.

Встановивши вищевказані порушення, суд вважає позов підставним та обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати оскільки позивача при подачі позову була звільнення від їх сплати.

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

За змістом п.1. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На виконання вищевказаних вимог, представником позивача було надано суду нижченаведених документів, а саме:

Договір про надання правничої допомоги від 05.01.2021р. укладений між ОСОБА_1 з одного боку та адвокатом Ільїн В.А. з іншого.

Квитанцію до прибуткового касового ордера № 12 від 05.03.2021 року по якій на підставі Договору від ОСОБА_1 сплачено гонорар в сумі 3000 грн.

Розрахунок наданої правничої допомоги по цивільній справі №569/1057/21, а саме акт надання послуг, де зазначено, що витрати на правову допомогу складаються 3000 грн.

Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 05.01.2021 року, кваліфікацію адвоката, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони,та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до задоволення.

Сума судових витрат, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом справи складається із витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., а відтак з відповідачів підлягає стягненню 3000 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовільнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 14 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем про стягнення заборгованості за кредитним договором..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на корись ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на корись ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», місце знаходження: 04053, м.Київ, вул.. Січових Стрільців, буд.37/41, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислава Юрійовича, місце знаходження: 03110, м.Київ, вул.. Солом`янська, буд.20-А, оф.1002.

Суддя: С.П. Харечко