Ухвала

18 червня 2021 року

м. Київ

справа № 173/143/20

провадження № 61-9282ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 29 серпня 2011 року невстановлена особа, видаючи себе за представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» (далі - ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД») у с. Павлогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області надала фіктивний договір поставки зерна ріпаку від 29 серпня 2011 року № кп-11/08/112, укладеного начебто від імені сільськогосподарського фермерського господарства «Романцівське», засновником та єдиним учасником якого на той час був лише позивач, і заволоділа внаслідок вказаних шахрайських дій, належним СФГ «Романцівське» ріпаком у кількості 507 665,00 кг, та у подальшому привласнила собі кошти у розмірі 2 289 569,15 грн. Таким чином позивач є потерпілим від вищевказаного злочину, йому була вручена пам`ятка потерпілого. Внаслідок спричиненого злочину позивачу була спричинена майнова шкода в розмірі 2 289 569,15 грн, і це станом на 2011 рік. На даний час, з урахуванням інфляції, спричинена позивачу шкода збільшилась в декілька разів. За вказаним фактом СВ Верхньодніпровського РВ ГУМВС в Дніпропетровській області. 02 вересня 2011 року була порушена кримінальна справа за № 03111392 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 15 частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України. У зв`язку з набранням чинності новим Кримінальним процесуальним кодексом України, 29 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000270, щодо вказаного фату шахрайства відносно належного йому майна. На цей час вказане кримінальне провадження знаходиться у Верхньодніпровському відділенні поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області. Під час досудового слідства було встановлено, що вищевказаними коштами заволоділи невстановлені особи, однак що це за особи і де вони знаходяться, а також де знаходяться кошти, орган досудового розслідування до цього часу не встановив. На цей час пройшло вже більше дев`яти років з часу спричинення майнової шкоди у особливо великому розмірі та відкриття кримінального провадження (порушення кримінальної справи), однак винні особи до цього часу не встановлені, і відповідно майнова шкода йому до цього часу не відшкодована. На його неодноразові звернення до Міністерства внутрішніх справ України, Генерального прокурора України, Голови служби безпеки України, Голови Національного банку з проханням посприяти ефективному досудовому розслідуванню він отримав тільки нічого не значущі відписки. Внаслідок тривалих неправомірних дій працівників органу досудового розслідування під час виконання ними своїх службових обов`язків йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірної бездіяльності слідчих у вигляді неефективного, довготриваючого досудового розслідування злочину, протягом більше 9-ти років він переживає тривалий нервовий стрес. Він неодноразово змушений був звертатись до Президента України, прокурора Дніпропетровської області та суду для захисту своїх прав. Все перераховане викликає в нього душевні переживання та порушує його звичайний ритм життя. Так, він змушений був витрачати свій вільний час і кошти на захист свого порушеного права у різних державних інстанціях, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль та організації свого життя. Також спричинена йому моральна шкода полягає у порушенні його прав, свобод та законних інтересів стосовно неприйняття передбачених законом заходів з боку органу досудового розслідування щодо притягнення до кримінальної відповідальності винної особи, яка свідомо спричинила йому майнову шкоду у особливо великих розмірах. Тому позивач просив, стягнути на його користь з єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України компенсацію за спричинену моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю та неефективним з недотриманням розумних строків досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000270 слідчими поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області у сумі 100 000,00 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року задоволено частково позовні вимоги. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України в Національному Банку України, компенсацію за спричинену моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю органу досудового розслідування, слідчими поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в сумі 50 000,00 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в рахунок держави судовий збір в сумі по 840,80 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задоволено частково. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У червні 2021 року Державна казначейська служба України засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 100 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик