Справа № 749/1060/20
Номер провадження 2/749/31/21
"04" лютого 2021 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Мирошниченко А.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу №749/1060/20 за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області (після зміни найменування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області), про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, -
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, після зміни найменування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняв спадщину однак не оформив свої спадкові права.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок.
Представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності.
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.
ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки станом на день її смерті проживав та був зареєстрований за однією з померлою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, згідно вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України (а.с.131).
Факт родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як матері та сина підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13).
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.121).
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Отже, ОСОБА_3 будучи спадкоємцем за законом першої черги протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців), прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , однак за життя не оформив своїх спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивача (а.с.12).
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно в тому числі і майно яке він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2 , на яке за життя не оформив своїх спадкових прав.
Зі спадкової справи, яка заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №8/2018 судом встановлено, що жодні інші особи, окрім позивача, з заявами про прийняття спадщини після її смерті не звертались (а.с.46-140). Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, який протягом строку, шість місяців, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Решта спадкоємців першої черги протягом строку, шість місяців, подали до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.53).
Згідно довідки Сновської міської ради від 28.01.2021 року №92 встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно записів погосподарської книги №4 за 2006-2010 роки, номером по господарського обліку №342 належить ОСОБА_2 . Рік забудови будинку 1966 року (а.с.142).
Приватним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.11.2020 року № 448/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року.
Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду.
Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями який знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцем якої в порядку спадкування за законом був її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняв спадщину однак за життя не оформила своїх спадкових прав на спірний житловий будинок.
Позивач є спадкоємцем майна померлого батька ОСОБА_3 в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги.
Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.
Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.
Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України та ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходяться в АДРЕСА_1 , який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцем якої в порядку спадкування за законом був її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняв спадщину та за життя не оформив своїх спадкових прав.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 , мешканці АДРЕСА_1 ) з державного бюджету України 50% сплаченого при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 452, 85 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду або через Щорський районний суд Чернігівської області.

Суддя З.О.Шаповал