Справа № 643/409/20
Провадження № 6/643/141/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю секретаря Насирової М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д. А. про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 643/409/20, виданий 10 серпня 2020 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у загальному розмірі 651699,19 грн.

Постановою приватного виконавця від 14 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа ВП № 63028182. Постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику.

Приватним виконавцем здійснені заходи щодо пошуку майна боржника. Відповідно до відповідей установ, до яких направлялися запити, інформація про місце роботи боржника відсутня, пенсію він не отримує, відомості про відкриті рахунки у банківських установах відсутні, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Постановою приватного виконавця від 16 вересня 2020 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

Боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

24 вересня 2020 року та 06 листопада 2020 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою реєстрації ОСОБА_1 . Проте, згідно актів приватного виконавця, боржника не виявлено, перевірити його майновий стан неможливо, доступу до приміщення не надано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером № 5-13-318296-Ц2 від 11 грудня 2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 по ј частці кожному.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Куксіна С. Ю., після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до нього звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. В матеріалах спадкової справи наявні відомості про належність ОСОБА_3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , та боржник фактично прийняв спадщину ј частки квартири АДРЕСА_1 , у боржника наявне зазначене нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку.

Суд, розглянувши подання та додані до нього матеріали, встановив таке.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 2 ст. 325, ч. 4 ст. 334 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За правилами ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державнй реєстрації прав підлягає право власності.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно реєстраційний номер № 5-13-318296-Ц2 від 11 грудня 2013 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, боржнику ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ј частка квартири АДРЕСА_1 .

З положень ст. 440 ЦПК України слідує про можливість звернення стягнення на ј частину квартири, яка належить саме боржнику.

Щодо вимоги про звернення стягнення на ј частину квартири, яка є спадщиною після смерті ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Згідно листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звернувся 20 вересня 2019 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Проте, із зазначеного листа не вбачається, що будь-які інші особи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися, наявність або відсутність осіб, які на день смерті ОСОБА_3 були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , та вважаються такими, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Звернення стягнення на квартиру, в якій проживає особа, є виключним заходом та може бути застосоване в останню чергу, що визначено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», з метою уникнення обмеження конституційних прав громадянина.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів подання слідує, що боржником ОСОБА_1 як спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , не зареєстровано право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приватним виконавцем не надано доказів про відсутність інших спадкоємців, належності частки квартири в порядку спадкування саме боржнику та тільки боржнику, задоволення подання про звернення стягнення на Ѕ частки спірної квартири може порушити законні права інших осіб, які за законом мають право на спадщину після померлої ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст. 259, 260, 440 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у виконавчому провадженні № 63028182.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. В. Власенко