КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/2293/20
Провадження № 2/133/247/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2021 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Козятині цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 22.02.2008 у розмірі 15819,63 грн. станом на 31.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2008 між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на платіжну картку, який в подальшому збільшився до 5450 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав повністю, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 31.03.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 15819,63 грн., яка складається з: 5299,81 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі: 5299,81 грн. - за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625: 10519,82 грн. - за простроченими відсотками; 0,00 грн. - пеня.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадження без виклику сторін.

Відповідач надав суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що не ознайомлювався з Умовами та Правилами надання банківських послуг, договір № б/н від 22.02.2008 ним не підписувався. Водночас зазначив, що на час виникнення даних правовідносин інформація про зміну в односторонньому порядку умов договору була відсутня, а умови щодо відповідальності - приховані. Крім того, зауважив, що позовна заява з доданими документами не відповідає правилам діловодства та вимогам ДСТУ; банком в односторонньому порядку змінено відсоткову ставку за користування кредитом; включення банком у договори із споживчим кредитуванням умов, які є несправедливими, суперечить ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів"; вимога про повернення грошових коштів ним не отримувалась; розрахунок сум, що стягуються, позивачем не обгрунтовано, оскільки відсутній сам договір. Щодо стягнення пені посилається на безпідставність даних позовних вимог з огляду на строк позовної давності.

У відповіді на відзив позивач вказав, що ОСОБА_1 08.02.2013 підписано анкету-заяву про приєднання до нових Умов та правил надання банківських послу. Підписавши заяву, банк та клієнт приєдналися і зобов`язувалися виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, що складає договор банківського обслуговування в цілому. Банком на підтвердження факту укладання кредитного договору та на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, копію паспорта, виписку по рахунку та копію кредитного договору від 22.02.2008 із особистим підписом відповідача. Посилання на невідповідність позовної заяви вимогам оформлення документів ДСТУ, є безпіставними, оскільки цей порядок поширюється на організаційно-розпорядчі документи, до переліку якого не входять ні Умови та правила надання банківських послуг, ні розрахунок заборгованості. Також зазначає, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки грошові кошти надавались у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, а не на придбання продукції (споживчий кредит). У виписці з карткового рахунку, що надана до суду, чітко прослідковується встановлення кредитного ліміту й користування грошима. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, заяв про розірвання кредитного договору від позичальника до банку не надходило.

Щодо права односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, то підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що йому були відомі і зрозумілі всі умови цього договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе, а пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору.

Крім того, на Умови та правила надання банківських послуг положення ЗУ «Про засади державної мовної політики» не поширюється, а пеня за своєю природою є не компенсацією, а мірою цивільно-правової відповідальності. Щодо обов`язку клієнта самостійно знайомитись зі станом свого карткового рахунку, то при укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору.

Також позивач зауважив, що у разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни, нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються. Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятись від розрахунку який поданий до позову у зв`язку з автоматичним округленням. При нарахуванні процентів, комісії і невнесенні коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання данної заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Щодо підвищення процентної ставки банк зазначив, що її підвищення відбулося тільки за витратами з певної дати (яка зазначається у наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу й узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідача було ознайомлено з зазначеними змінами. При укладанні договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст.638 ЦК України. Таким чином, розумною важається сума неустойки (штрафу пені), яку сторони визначили та погодили при укладанні договору.

Вважає, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки відповідачем були вчиненні дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно з випискою клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 19.01.2018, позивач же звернувся з позовом до відповідача 26.08.2020 до спливу строку позовної давності.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що 07.11.2008 між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Також 08.02.2013 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до нових Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до підписаної позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільговий період» позивачу встановлено пільговий період кредитування, базову процентну ставку на місяць в розмірі 1,9 %, також передбачені щомісячні платежі у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, умовами кредитування передбачено штраф за порушення строків за грошовими зобов`язаннями, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, розмір комісії за кредитне обслуговування карти, розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 22.08.2008, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 30.09.2020 вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 15819,63 грн., яка складається з: 5299,81 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі: 5299,81 грн. - за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625: 10519,82 грн. - за простроченими відсотками; 0,00 грн. - пеня.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотнихумов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на анкету-заяву, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», довідку про видані картки, виписку по рахунку.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та анкетою-заявою, з якими під власноручний підпис ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , визначена базова процентна ставка в місяць - 1,9%, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

З урахуванням наявності в матеріалах справи анкети-заяви та вказаної довідки, підписаними позичальником, суд приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки.

Вказана довідка, як і анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписані ОСОБА_1 22.02.2008.

Позивач просив стягнути з відповідача 10519,82 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до умов підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.02.2008, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 , з 01.01.2013 банк в односторонньому порядку збільшив розмір відсоткової ставки до 30 %, з 01.09.2014 до 34,8% ,з 01.04.2015 до 43,2%.

В той же час заява позичальника та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобов`язань у підвищеному розмірі.

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч.ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові 28.03.2018 №389/3409/16-ц.

Позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за підвищеною процентною ставкою, повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки та прийняття/неприйняття позичальником пропозиції кредитора, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження обізнаності позичальника лише про процентну ставку 1,9 % на місяць (22,8 % річних).

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за період з 01.01.2013 по 31.03.2020, виходячи з процентної ставки 22,8 % річних, в розмірі 8705,76 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення 5299,81 грн. заборгованості за тілом кредиту, суд виходить із такого. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті.

Анкетою-заявою, з якою ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , визначено кредитний ліміт у сумі 500 грн., підверджено те, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір кредитного ліміту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22.02.2008 наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5299,81 грн.

Вимогами частини другої статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність права у позивача вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для стягнення з боржника заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5299,81 грн.

Щодо посилання відповідача на строк позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина першастатті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Враховуючи те, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснено 19.01.2018, а з позовом до суду позивач звернувся 28.08.2020, відсутні підстави вважати, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності.

Також є безпідставним посилання відповідача на положення пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору. Пеня за своєю правовою природою є не компенсацією, а мірою цивільно-правової відповідальності.

При цьому компенсаційних характер носить саме відшкодування шкоди, в той час як неустойка (в т.ч. пеня) є засобом забезпечення виконання зобов`язань. Тому пеня, встановлена умовами кредитного договору, не має нічого спільного із будь-якою компенсацією, не є за своєю природою відшкодуванням шкоди, не залежить від розміру шкоди, завданої порушенням умов договору, а є за своєю природою суто мірою по-перше забезпечення зобов`язання, а по-друге мірою цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

В даному випадку норма права пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" жодним чином не відноситься до кредитного договору і не підлягає застосування до даних правовідносин.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5299,81 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 704,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 264, 256,268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст.ст.81, 89, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/ н від 22.02.2008 у розмірі 5299 (п`ять тисяч двісті дев`яносто девять) гривень 81 копійку та судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 20 копійок.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення прострочених відсотків в розмірі 10519,82 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 22.02.2008.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Набережна Перемоги,50 м. Дніпро, .

Відповідач: ОСОБА_1 ,зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 14.06.2021.

Суддя І.М.Кучерук