БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-о/361/54/21, cправа № 361/9151/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» травня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Шаварин С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, заінтересовані особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити юридичний факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Броварах Київської області народилася ОСОБА_2 . У 1980 році закінчила середню загальноосвітню школу № 1, у період з 1982 по 1993 роки працювала на Київському радіозаводі.

11 січня 1989 року заявник уклала шлюб із ОСОБА_3 у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Броварах Київської області народився син заявника

ОСОБА_5 .

Станом на 24 серпня 1991 року заявник, її син та чоловік постійно проживали та були зареєстровані на території України за адресою: АДРЕСА_1 . У 1994 році виїхали до Російської Федерації, а в 2005 році повернулися до України. Заявник є громадянином України.

20 жовтня 2020 року ОСОБА_3 - син ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації звернувся до Броварського районного відділу державної міграційної служби для отримання громадянства України у спрощеному порядку, однак отримав відмову, оскільки карточка із записами про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 та будинкова книга були втрачені. З підстав підтвердження факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник звернулася до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2021 року повернуто заяву ОСОБА_1 у частині вимог про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 21 травня 2021 року до участі у даній справі залучено заінтересованих осіб: виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області та Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, пояснила, що станом на

24 серпня 1991 року вона та її на той час малолітній син, ОСОБА_5 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Карточка про реєстрацію місця проживання та будинкова книга були утрачені, що на даний час перешкоджає її сину отримати громадянство України. Підтвердила, що встановлення даного юридичного факту необхідно для отримання її сином, який є громадянином Російської Федерації, громадянства України.

Заінтересовані особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області та Центральне міжрегіональне управління ДМС в м. Києві та Київській області у судове засідання представників не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Броварах Київської області народилася ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

11 січня 1989 року ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_3 у зв`язку із чим змінила прізвище із ОСОБА_7 на ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом загс Броварського міськвиконкому Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Броварах Київської області народився ОСОБА_5 . Мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 .

З наданої до суду копії трудової книжки, вбачається, що ОСОБА_1 у період з

04 жовтня 1982 року по 30 листопада 1993 року працювала на Київському радіозаводі.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2012 року Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду із даною заявою заявник зазначає, що встановлення даного юридичного факту необхідно їй для підтвердження факту проживання її сина ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , та отримання ним громадянином Російської Федерації громадянства України.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в частині 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України та не є вичерпним (частина 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Так, відповідно до частини другої вищевказаної норми права, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

При вирішенні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, постійного або безперервного проживання на території України слід керуватися нормами Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235 - ІІІ та Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким було затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України (стаття 6 Закону України «Про громадянство України»).

Положеннями частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», <…> а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Абзацом 1 пункту 1 та абзацом 2 пункту 4 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року (далі по тексту - Порядок), передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Підпунктами «а» та «б» пункту 7 Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Відповідно до п. 10 Порядку для встановлення, відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону, належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію свідоцтва про народження; 3) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

У пункту 44 вказаного вище Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_4 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Предметом вимог заявника є встановлення юридичного факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року за певною адресою, що дасть можливість її сину звернутися до відповідних компетентних органів для вирішення питання про надання йому громадянства України.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що заявник є громадянином України. При цьому метою встановлення юридичних фактів є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Факт про встановлення якого просить заявник, не має зв`язку із її певним суб`єктивним матеріальним правом. Від встановлення вказаного юридичного факту не залежать виникнення, зміна або припинення будь-яких прав безпосередньо заявника, оскільки вона є громадянином України та має паспорт відповідного зразка. Фактично ОСОБА_1 звертається в інтересах свого сина для подальшого отримання ним громадянства України. Разом з тим, ОСОБА_5 як особа, права якої порушено, у спосіб відмови у наданні громадянства, не позбавлений можливості звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

З огляду на викладені обставини, у задоволенні даної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 262-265, 293, 319 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин