Справа № 638/5785/16-ц
Провадження № 4-с/638/141/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

боржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні суду скаргу представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Коваль Олексадра Юрійовича, боржник ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), -

в с т а н о в и в:

13.05.2021 року представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Коваль О.Ю. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить визнати протиправною та скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження від 20.04.2021 року; зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) продовжити примусове виконання в рамках виконавчого провадження №64677322; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених ч.3,4 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачені ч.3,4 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Свою скаргу обґрунтовує тим, що відомості, зазначені в акті державного виконавця від 18.04.2021 року, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки побачення стягувача з дитиною не відбулось, а рішення суду боржником не виконано, божник не сприяє спілкуванню батька з дочкою, спілкування стягувача з дитиною за відсутності матері не відбулось; клопотання про накладення на боржника штрафу державним виконавцем не розглянуто та зупинено виконавче провадження; постанова про зупинення виконавчого провадження протиправна та підлягає скасуванню.

04.06.2021 року представник стягувача подав клопотання про залишення без розгляду скарги в частині про визнання протиправною та скасування постанову про зупинення виконавчого провадження від 20.04.2021 року; зобов`язання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) продовжити примусове виконання в рамках виконавчого провадження №64677322, оскільки відсутній предмет оскарження.

У судовому засіданні стягувач та представник стягувача просили задовольнити скаргу, боржник заперечувала у задоволенні скарги,посилаючись на те, що вона не перешкоджає виконанню рішення, а державний виконавець здійснює виконавче провадження у відповідності до закону та рішення суду.

Представник стягувача та стягувач також уточнили вимоги скарги щодо повторного не виконання рішення суду 06.06.2021 року.

Державний виконавець надав заяву про слухання справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати вирішено клопотання представника стягувача про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавчий лист №638/5785/16-ц виданий на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.03.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політки Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.03.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволено частково. Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 : у перший четвер місяця з 19:00 години до 20:00 години; у другу та четверту неділю місяця з 10:00 години до 20:00 години; у третій вівторок місяця з 18:00 години до 19:00 години, враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини. Спільний відпочинок під час зимових канікул протягом п`яти днів із виїздом на оздоровлення у межах України або за межами України за погодженням з матір`ю дитини. Спільний відпочинок під час літніх канікул протягом чотирнадцяти днів із виїздом на оздоровлення у межах України або за межами України за погодженням з матір`ю дитини. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.08.2019 року рішення суду змінено та визначено наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 : першу та третю неділю кожного місяця з 10-00 год. до 14-00 год., спільний відпочинок під час літніх канікул з 01 липня до 14 липня виключно за згодою дитини.

Згідно акту державного виконавця від 18.04.2021 року дитина відмовилась проводити час зі стягувачем.

Постановою заступника начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за результатами перевірки законності виконавчого провадження №64677322 встановлено, зокрема, наступні порушення з боку державного виконавця: в порушення ч.3 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання без поважних причин боржником рішення державним виконавцем не винесена постанова про накладення на боржнику штрафу у розмірі, визначеному частиною 1 ст.75 цього Закону; в порушення ч.1 ст.38 Закону за відсутністю належних підстав, визначених положенням цієї статті винесена постанова про зупинення виконавчого провадження. Вказаною постановою доручено вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Постановою від 01.06.2021 року скасовано постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.04.2021 року та зобов`язано державного виконавця привести виконавче провадження у відповідності до вимог Закону. Постановою державного виконавця від 09.06.2021 року за невиконання рішення суду 18.04.2021 року на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Статтею 7 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону, відповідно до якої за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Згідно приписів ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення до суду зі скаргою в порядку ст.ст.447,448 ЦПК України.

При цьому нормами статті 451 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» визначено способи захисту прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскільки постановою заступника начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) встановлено незаконність дій державного виконавця та зобов`язано вчинити дії, та постановою державного виконавця від 09.06.2021 року вчинено дії, передбачені ст.ст.63,75 Закону України «Про виконавче провадження», права стягувача фактично поновлені та знайшли свій захист у зазначених постановах.

При цьому суд не приймає до розгляду уточнені вимоги скарги щодо незаконної бездіяльності державного виконавця 06.06.2021 року, виходячи з наступного.

Розділом VII ЦПК України, яким передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень, не передбачено збільшення вимог скарги.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, п.2 ч.2, ч.3 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, усне уточнення скарги у судовому засіданні від 14.06.2021 року заявлено з порушенням строків визначених ст.49 ЦПК України, крім того в порушення вимог ч.5 зазначеної статті, стягувачем не подано суду доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Коваль Олексадра Юрійовича, боржник ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

На підставі викладеного, керуючись ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.449,450,451ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Коваль Олексадра Юрійовича, боржник ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали складений 18.06.2021 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин