Справа № 338/223/21
Провадження № 22-ц/4808/842/21
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 02 квітня 2021 року під головуванням судді Битківського Л.М. у селищі Богородчани,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 11.05.2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем і ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народила доньку ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося. Ще до народження дитини відповідач залишив сім`ю, а з часу народження дитини належної допомоги в її утриманні не надає, весь тягар утримання доньки вона несе особисто. З урахуванням рівня витрат на дитину для забезпечення потреб дитини просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3 000 грн.

Рішенням Богородчанського районного суду від 02 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 12 лютого 2021 року, з часу фактичного звернення позивачки до суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 908 грн судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та таким що підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що судом не взято до уваги вимоги статті 182 СК України та його доводи, про те, що обставини викладені позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності. Оскільки він ніде не працює, про що стверджував сам позивач та підтверджується копією трудової книжки. А позивач працює та має сталий дохід.

Просить, рішення суду першої інстанції скасувати та стягнути з нього аліменти у розмірі мінімального гарантованого розміру в розмірі 960, 50 грн.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Вислухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю та перебуває під її опікою та на її утриманні.

Шлюб між сторонами не розірвано, але сторони разом не проживають з 2017 року.

Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що відповідач живе окремо від дитини, періодично виїжджає за межі України на роботу, про що свідчить робоча польська національна віза D05а, яка дає право легально працювати в Польщі протягом 9 місяців впродовж року на роботах, які визнані польським законодавством як сезонні. Він отримує доходи, рівень яких при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, його дохід може бути мінливим, а тому, суд враховуючи встановлені обставини, величину прожиткового мінімуму, встановленого законодавством,враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище обох батьків, дитини, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також враховуючи потреби дитини, витрати, які позивачка несе на комунальні платежі, придбання одягу та харчування, забезпечення життєвих потреб дитини та інші обставини, що мають істотне значення, вірно визначив що доцільно визначити аліменти в твердій грошовій сумі, про які просила позивачка.

На теперішній час у ОСОБА_1 виникла потреба в наданні їй матеріальної допомоги, оскільки сторони разом не проживають, а відповідач як батько повинен надавати таку матеріальну допомогу дитині у вигляді аліментів.

ОСОБА_2 як фізично здоровий, працездатний, може і зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне утримання своєї дитини, тому має сплачувати аліменти в розмірі визначеним судом, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апелянта про те що він ніде не працює, а позивачка працює та має сталий дохід не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богородчанського районного суду від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Повний текст постанови складено 15 червня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк