Постанова

Іменем України

09 червня 2021 року

м. Київ

справа № 757/24119/18-ц

провадження № 61-6387 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: Міністерство юстиції України, Державна казначейська служба України;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року у складі судді Литвинової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Заришняк Г. М., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 27 листопада 2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В. А. на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, ухваленої у справі № 819/3419/15, яка станом на 27 листопада 2015 року не набрала законної сили, внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рішень та записів про них, у тому числі внесено відомості про скасування реєстраційних дій та записів про них щодо товариства з обмеженою відповідальність «ЖЛ» (далі - ТДВ «ЖЛ») (код 37546647), а саме, державна реєстрація юридичної особи шляхом злиття, 15 березня 2011 року 0008407 та всі наступні реєстрації записи.

Вказані дії державного реєстратора Лоханчука В. А. призвели до зникнення у Єдиному державному реєстрі запису про реєстрацію ТДВ «ЖЛ» та відомостей про учасника товариства - позивача, якому належить частка у розмірі 0,4 % статутного капіталу товариства, вартість якої становить 886 563 грн 63 коп., що призвело до позбавлення його права володіння, користування та розпорядження корпоративним правом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 806/5231/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу Лоханчука В. А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647).

Такими неправомірними діями державного реєстратора Лоханчука В. А. йому завдано майнової та моральної шкоди. Постійна ситуація тяжкого стресу та хвилювання спричинила нехарактерні підвищення артеріального тиску та гіпертонічний криз, який мав місце 12 грудня 2015 року. Така стресова ситуація, зумовлена протиправністю дій відносно позивача та неможливість отримати захист у припиненні беззаконня від правоохоронних органів у сукупності призвело до госпіталізації і тривалого лікування, про що вказано у позовній заяві в обґрунтування стягнення відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на його користь 886 56 грн 63 коп. на відшкодування майнової шкоди та 1 620 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 6 031 260 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів завдання майнової та моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів, не доведено завдання йому моральних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності матеріальної та моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її завданні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що державний реєстратор Житомирського міського управління юстиції Житомирської області Лоханчук В.А . призначався на посаду і звільнявся з посади на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Жодних доказів того, що позивачу завдано шкоди Міністерством юстиції України чи його посадовими особами суду не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,й ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 489/515/17, що не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито та витребувано цивільну справу № 757/24119/18-ц 7 із Печерського районного суду м. Києва.

У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що неправомірні дії вчинені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управляння юстиції Лоханчуком В. А. - представником влади в Україні. В системі органів виконавчої влади Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику з питань, зокрема, державної реєстрації юридичних осіб, громадських Формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Тому Міністерство юстиції України як державний орган, що здійснює контроль та відповідає за діяльність відділів державної реєстрації юридичних осіб є представником держави Україна у спірних правовідносинах.

Єдиним не ліквідованим державним органом, що був відповідальним на час вчинення протиправних дій Лоханчуком В. А. за формування, реалізацію та контроль державної політики у сфері державної реєстрації юридичних осіб -

це Міністерство юстиції У країни.

Лоханчук В. А. скасував реєстраційні записи щодо ТДВ «ЖЛ», статутний капітал якого становив 112 млн. грн. Таким чином відповідно до пункту 3 розділу 1 Положення про здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 лютого 2014 № 326/5, відповідальна службова особа Міністерства юстиції України була зобов`язана здійснити перевірку розгляду документів, що надійшли до державних реєстраторів, щодо проведення державної реєстрації юридичних осіб, розмір статутного (складеного) капіталу яких або їх засновників (учасників) становить понад 10 млн грн, на наявність підстав для залишення документів без розгляду та відмови у проведенні державної реєстрації юридичних осіб.

Отже, він позбавлений корпоративних прав та можливості повернути кошти, які були внесені в статутний капітал, через те, що ТДВ «ЖЛ» в результаті дій Лоханчука В. А. відсутнє в Реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, більше того, немає навіть і відмітки, що ТДВ «ЖЛ» взагалі колись існувало.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2020 року Міністерство Юстиції України подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Зазначало, що позивачем неправомірно залучено до участі у справі як відповідача Міністерство юстиції України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 березня 2011 року на підставі рішення Установчих зборів, оформленого протоколом від 12 березня 2011 року № 1 про створення ТДВ «ЖЛ» шляхом злиття закритого акціонерного товариства «Житомирські Ласощі» (далі - ЗАТ «Житомирські Ласощі») та товариства з обмеженою відповідальністю «Будстайл-ХХІ» (далі - ТОВ «Будстайл-ХХІ») в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було зареєстроване ТДВ «ЖЛ» ().

Отримавши у дар частку у розмірі 94 988 грн 96 коп., на підставі договору дарування від 11 травня 2012 року, що складає 0,7 % статутного капіталу товариства, ОСОБА_1 став учасником ТДВ «ЖЛ» і збільшив її до 886 563 грн 63 коп. шляхом внесення за період з 21 серпня 2013 року по 07 квітня 2016 року грошових коштів на загальну суму 734 012 грн 46 коп.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, реєстраційний номер в ЄДРСР 54007590, що набрала законної сили 03 березня 2016 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду (реєстраційний номер в ЄДРСР 56284608), у справі № 819/3419/15, позов ОСОБА_4 до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій та записів про них задоволено. Визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код за ) та щодо ТДВ «ЖЛ» (код за ).

Апеляційна скарга на вказане рішення суду могла бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до положень статті 186 КАС України у редакції, чинній станом на час ухвалення рішення.

Проте, 27 листопада 2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В. А. на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ряд рішень та записів про них, в тому числі, внесено відомості про скасування реєстраційних дій та записів про них щодо ТДВ «ЖЛ», а саме: державна реєстрація юридичної особи шляхом злиття; 15 березня 2011 року № 0008407 та всі послідуючі реєстраційні записи.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року № 806/5231/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу Лоханчука В. А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647).

Підставою для визнання протиправними дій державного реєстратора відділу Лоханчука В. А. щодо внесення 27 листопада 2015 року вказаних вище записів було те, що на момент внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 819/3419/15 не набрала чинності, а тому виконання рішення суду до набрання ним законної сили є порушенням.

Також, у вказаній постанові суд зазначав, що державним реєстратором не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо здійснення 27 листопада 2015 року реєстраційних дій та записів про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТДВ «ЖЛ» та ЗАТ «Житомирські ласощі».

Суд у вказаній справі дійшов висновку про те, що вимога про визнання протиправними дій державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції - Лоханчука В. А., щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647) є обґрунтованою, а тому, підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційних дій та записів про них та зобов`язання державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців скасувати реєстраційну дію та запис про неї в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТДВ «ЖЛ», то у задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено (а.с. 64, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився у цій частині й апеляційний суд, визначився належним чином з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову у позові, оскільки незважаючи на передчасність дій державного реєстратора, рішення суду, яким останній керувався при їх вчиненні, залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією.

Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано виходили з того, що позивачем не доведено факту заподіяння майнових збитків, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями або бездіяльністю відповідачів йому заподіяно шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та нанесеною шкодою.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 819/3419/15, якою визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код за ) та щодо ТДВ «ЖЛ» (код за ), що набрала законної сили 03 березня 2016 року, переглядалась в апеляційному та касаційному порядку і є чинною.

Посилання касаційної скарги на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 489/515/17 безпідставні, оскільки висновки апеляційного суду вказаним висновкам Верховного Суду не суперечать.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович