Єдиний унікальний номер 234/7298/20
Номер провадження 22-ц/804/253/21
Єдиний унікальний номер 234/7298/20 Головуючий у 1 інстанції Данелюк О.М.
Номер провадження 22-ц/804/253/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №234/7298/20 за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про захист прав споживачів та встановлення нікчемності кредитного договору і застосування наслідків його нікчемності, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «МІЛОАН» про захист прав споживачів та встановлення нікчемності кредитного договору і застосування наслідків його нікчемності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 березня 2020 року на рахунок позивача у ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли грошові кошти в сумі 14999 гривень, які були перераховані відповідачем. З телефонної розмови з ТОВ «МІЛОАН» йому стало відомо, що на його ім`я з даним Товариством укладено кредитний договір №1362859 від 03 березня 2020 року в сумі 14999 гривень. Позивач отримав електронний договір без підписів сторін.

Починаючи з квітня 2020 року на його номер телефону та його родичів почали поступати телефоні дзвінки з погрозами задля повернення кредиту.

Також, позивач не отримував інформацію про умови кредиту за Кредитним договором, оскільки не підписував його та відповідно не ознайомлювався з Правилами надання послуг Відповідача. Так, у кредитному договорі у п. 5.1. вказано, що Позивач нібито ознайомлений з Правилами надання фінансових кредитів (послуг), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на веб-сайті Відповідача (веб-сайт https://miloan.ua/). Однак, дані Правила якщо і існують, то вони не закріплені цим договором та можуть в односторонньому порядку бути змінені відповідачем, який власноруч адмініструє свій веб-сайт.

Крім того, в пунктах 6.2., 6.4., 6.5. Кредитного договору містяться таке застереження, що «Після укладення цей Кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника», «Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі». Таке положення кредитного договору суперечить вимогам чинного законодавства та дозволяє відповідачу в односторонньому порядку змінювати істотні умови договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Зазначає, що у відповідача не має та не може бути доказів письмового укладення кредитного договору, оскільки такого в дійсності не було. Вказані підстави так само, як і відсутність письмової форми кредитного договору із власноручними підписами, тому до цього нікчемного Кредитного договору мають бути застосовані наслідки його недійсності, а позивач зобов`язується в силу ч. 1 ст. 216 ЦК України повернути отримані безпідставно від ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти в розмірі 14999 гривень.

Просив встановити нікчемність кредитного договору №1362859 від 03 березня 2020 року укладеного у м. Київ мі ТОВ «МІЛОН» та ОСОБА_1 та застосувати наслідки його недійсності. Судові витрати покласти на відповідача. Судові витрати, в тому числі у вигляді сплачених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сформований на день ухвалення рішення по суті справи, покласти на відповідача.

Також, у червні 2020 року ТОВ «МІЛОАН» подало зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 03 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №1362859, який є таким, що вважається укладеним у письмовій формі, відповідно до вимог діючого законодавства України. Після укладення кредитного договору ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в сумі 14999 гривень. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору - кредит надається строком на 30 днів. Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в розмірі 36747,55 гривень.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №1362859 від 03 березня 2020 року в сумі 36747,55 гривень, з яких 14999 гривень основна сума боргу, 1499,90 гривень комісія за надання кредиту, 6749,55 гривень проценти за користування кредитом з 04 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року, 13499,10 гривень проценти за користування кредитом з 03 квітня 2020 року по 01 червня 2020 року, а також судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «МІЛОАН» про захист прав споживачів та встановлення нікчемності кредитного договору і застосування наслідків його нікчемності відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ «МІЛОАН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованість за кредитним договором №1362859 від 03 березня 2020 року в сумі 35247,65 гривень, з яких: 14999 гривень основна сума боргу, 6749,55 гривень проценти за користування кредитом з 04 березня 2020 року по 02.04.2020 року, 13499,10 гривень проценти за користування кредитом з 03 квітня 2020 року по 01 червня 2020 року.

В частині стягнення комісії за надання кредиту відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «МІЛОАН» судовий збір в сумі 2016,24 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, прийняти нове рішення, про задоволення його позовних вимог, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не підписував письмово або за допомогою електронного підпису та не мав наміру укладати цей кредитний договір, а тому цей договір не може вважатися таким, що укладений в письмовій формі.

Позивач не отримував та не застосовував одноразовий ідентифікатор (смс - повідомлення), а так само не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. А тому зобов`язання за кредитним договором між позивачем і відповідачем не виникало.

Вважає не підтвердженими належними і допустимими доказами посилання відповідача та у висновках суду на те, що реєстрація на веб-сайті відповідача відбулася та позивач нібито здійснив покрокові дії для укладання кредитного договору. Відповідачем не доведено, що мобільний телефон за допомогою якого здійснено ідентифікацію клієнта належить саме позивачу, оскільки сім-карти мобільних операторів можна придбати без обов`язкової прив`язки до паспорта або ідентифікаційного коду фізичної особи. Будь-яка особа, маючи паспортні дані позивача, в тому числі родичі позивача могли без його відома та дозволу вчинити дії, направлені на отримання кредиту у відповідача. Але ніяк не підтверджує факт отримання кредиту (підписання кредитного договору) саме позивачем.

Зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а саме позивачем не підписувався кредитний договір у будь-якій формі (письмово або в електронному вигляді) чого не спростовано відповідачем. Позивач відповідно до наявних в матеріалах справи доказів не може бути однозначно ідентифікований як сторона (підписант) кредитного договору. Як наслідок, судом істотно порушено вимоги матеріального закону щодо обов`язкової форми кредитного договору, порушення чого має наслідком нікчемність такого договору.

У п. 5.1. кредитного договору зазначено, що позивач ознайомлений з правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту відповідача, однак умови не закріплені цим договором та можуть в односторонньому порядку бути змінені від відповідачем, який власноруч адмініструє свій веб-сайт.

Таке положення кредитного договору суперечить вимогам чинного законодавства та дозволяє відповідачу в односторонньому порядку змінювати істотні умови договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1362859, відповідно до п. 1.2 якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 14999 гривень, строком на 30 днів з 03 березня 2020 року (п.1.3 Кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02 квітня 2020 року, з процентною ставкою за користування кредитом 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору), що підтверджується кредитним договором № 1362859 від 03 березня 2020 року.

Також судом встановлено, що відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору №1362859 від 03 березня 2020 року встановлено дату платежу 02 квітня 2020 року, до сплати: кредит в сумі 14999 гривень, комісія за надання кредиту в сумі 1499,90 гривень, проценти в сумі 6749,55 гривень, а всього в сумі 23248,45 гривень.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві, вбачається, що борг ОСОБА_1 перед ТОВ «МІЛОАН» складає 36747,55 гривень, з яких: 14999 гривень основна сума боргу, 1499,90 гривень комісія за надання кредиту, 6749,55 гривень проценти за користування кредитом з 04 березень 2020 року по 02 квітня 2020 року, 13499,10 гривень проценти за користування кредитом з 03 квітня 2020 року по 01 червня 2020 року.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» на картковий рахунок ОСОБА_1 03 березня 2020 року зараховано 14999 гривень, що також підтверджується і наданим відповідачем платіжним дорученням № 16067444 від 03 березня 2020 року.

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС Товариства та поза нею:

03 березня 2020 року 18-51 год. введення позивальником даних по заяві;

03 березня 2020 року 18-51 год. анкету-заяву відправлено позичальником на розгляд Товариству;

03 березня 2020 року 18-51 год. автоматичні перевірки по заяві;

03 березня 2020 року 18-52 год. перевірка позичальника за даними БКІ; 03 березня 2020 року 18-52 год. скоригована оцінка позичальника;

03 березня 2020 року 18-52 год. прийняття позичальником умов;

03 березня 2020 року 18-52 год. створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника;

03 березня 2020 року 18-52 год. позичальнику відправлено смс повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті;

03 березня 2020 року 18-52 год. позичальнику відправлено смс повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору;

03 березня 2020 року 18-53 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт);

03 березня 2020 року 18-53 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника;

03 березня 2020 року 18-53 год. кредитні кошти перераховано на картку Позичальника, що підтверджується наданою відповідачем Хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 1362859 від 03 березня 2020 року та наданими вказаними в ній документами.

Відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору № 1362859 від 03 березня 2020 року встановлено дату платежу 02 квітня 2020 року, до сплати: кредит в сумі 14999 гривень, комісія за надання кредиту в сумі 1499,90 гривень, проценти в сумі 6749,55 гривень, всього в сумі 23248,45 гривень.

Заборгованість на теперішній час ОСОБА_1 не погашена.

Крім того, ТОВ «МІЛОАН» просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь комісію в сумі 1499,90 гривень.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої виходив з того, що не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору про надання фінансового кредиту №1362859 від 03 березня 2020 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, спростовуються самим змістом договору. Доводи позивача про несправедливість та невідповідність закону умов укладеного між сторонами кредитного договору не доведені, сам кредитний договір містить всі істотні умови характерні для такого виду договорів, саме позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такою редакцією договору. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам, встановленим обставинам та нормам матеріального закону.

Згідно ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 03 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1362859, відповідно до п. 1.2 якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 14999 гривень, строком на 30 днів з 03 березня 2020 року (п.1.3 Кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02 квітня 2020 року, з процентною ставкою за користування кредитом 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору), що підтверджується кредитним договором № 1362859 від 03 березня 2020 року.

Відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору № 1362859 від 03 березня 2020 року встановлено дату платежу 02 квітня 2020 року, до сплати: кредит в сумі 14999 гривень, комісія за надання кредиту в сумі 1499,90 гривень, проценти в сумі 6749,55 гривень, а всього в сумі 23248,45 гривень.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві, вбачається, що борг ОСОБА_1 перед ТОВ «МІЛОАН» складає в сумі 36747,55 гривень: 14999 гривень основна сума боргу, 1499,90 гривень комісія за надання кредиту, 6749,55 гривень проценти за користування кредитом з 04 березень 2020 року по 02 квітня 2020 року, 13499,10 гривень проценти за користування кредитом з 03 квітня 2020 року по 01 червня 2020 року.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» на картковий рахунок ОСОБА_1 03 березня 2020 року зараховано 14999 гривень, що також підтверджується і наданим відповідачем платіжним дорученням № 16067444 від 03 березня 2020 року.

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС Товариства та поза нею:

03 березня 2020 року 18-51 год. введення позивальником даних по заяві;

03 березня 2020 року 18-51 год. анкету-заяву відправлено позичальником на розгляд Товариству;

03 березня 2020 року 18-51 год. автоматичні перевірки по заяві;

03 березня 2020 року 18-52 год. перевірка позичальника за даними БКІ; 03 березня 2020 року 18-52 год. скоригована оцінка позичальника;

03 березня 2020 року 18-52 год. прийняття позичальником умов;

03 березня 2020 року 18-52 год. створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника;

03 березня 2020 року 18-52 год. позичальнику відправлено смс повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті;

03 березня 2020 року 18-52 год. позичальнику відправлено смс повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору;

03 березня 2020 року 18-53 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт);

03 березня 2020 року 18-53 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника;

03 березня 2020 року 18-53 год. кредитні кошти перераховано на картку Позичальника, що підтверджується наданою відповідачем Хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 1362859 від 03 березня 2020 року та наданими вказаними в ній документами.

Зі змісту оскаржуваного кредитного договору № 1362859 від 03.03.2020 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті https://miloan.ua/, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.2.2.3 Кредитного договору «…у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 (термін повернення кредиту 02 квітня 2020 року) продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору (1.50 відсоток від фактичного залишку кредиту) протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку…»

Тому посилання представника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості нарахування процентів за період з 03 квітня 2020 року по 01 червня 2020 року в сумі 13499,10 гривень не приймаються судом до уваги, оскільки дана умова передбачена Кредитним договором.

Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номери мобільного і робочого телефонів, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи, а також номеру належної йому банківської картки.

Отже укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Враховуючи вищевикладене, твердження представника позивача з приводу того, що позивач не підписував кредитний договір спростовані матеріалами справи. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою «логіну» особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Як встановлено ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення його мобільного телефону та кредитних карток АТ КБ «Приватбанк», а також не повідомляв банк про незаконний рух коштів на його рахунку чи використання коштів іншими особами.

Отже, дії ТОВ «МІЛОАН» під час вчинення даного електронного правочину, відповідають Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Встановлені судом обставини, спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що укладений між ним та відповідачем кредитний договір є нікчемним, так як він фактично оформив даний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснив його підписання з застосуванням одноразового ідентифікатора та отримав кошти в кредит.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписував кредитного договору , не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на висновок Великої Палати Верховного Суду, у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, є необґрунтованим, оскільки висновок зроблений у зазначеній постанові стосується інших обставин справи.

Посилання позивача на неналежну форму оспорюваного правочину, через відсутність його підпису на Договорі спростовується з огляду на приписами статті 12 наведеного Закону «Про електронну комерцію» в якому визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції»; та за змістом якого якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Берзінь Сергій Людвигович, залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста