Справа № 183/3798/20
№ 2/183/839/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом, -

У липні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому просять:
-визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку, та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , а також на Ѕ частину житлового будинку, та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок за адресою АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який являється чоловіком позивача ОСОБА_2 та батьком позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на:
- Ѕ частину житлового будинку, та Ѕ частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на Ѕ частину магазину, що розташований АДРЕСА_3 ;
- на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;
- на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .
Позивачі являються спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4 . За оформленням своїх спадкових прав вони звернулися до Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину. Однак, державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , їм було відмовлено, про що видано відповідні постанови від 10.06.2020 року. Відмова нотаріуса мотивована тим, що позивачами не надано документ, що підтверджує право власності померлого на вищезазначене майно, нотаріус позбавлений можливості визначити склад спадкового майна, об`єкту, що знаходиться в Харківській області не присвоєна поштова адреса.
Крім того, позивач зазначають, що між ними не існує спору щодо поділу спадкового майна, однак оформити свої спадкові права вони не мають можливості через відсутність державної реєстрації права власності на означені об`єкти нерухомості спадкодавцем.
Ухвалою суду від 24 липня 2020 року відкрите провадження по справі, цією ж ухвалою зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 (а.с. 52-54).
В судове засідання сторони не з`явилися, звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутність, позивачі свій позов підтримали, представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивачів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , у відповідності до якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.16).
ОСОБА_2 являється дружиною померлого, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 13).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються дітьми спадкодавця, про що свідчать свідоцтва про їх народження (а.с. 11, 15).
Після смерті ОСОБА_4 Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 238/2019, матеріали якої свідчать про наступне.
03 вересня 2019 року дружина спадкодавця ОСОБА_2 та син спадкодавця ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 син спадкодавця ОСОБА_3 звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом (а.с. 64,65,68).
Всім спадкоємцям, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , відповідними постановами від 10 червня 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постановами від 10.06.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна (а.с. 75,76).
Суду надано копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 липня 2009 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2228. У відповідності до якого ОСОБА_4 набув право власності на квартиру АДРЕСА_6 (а.с. 21).
02 вересня 2008 року ОСОБА_4 прийняв у дар житловий будинок без номеру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір дарування, посвідчений 02.09.2008 року приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 2332 (а.с. 26-30).
04 червня 2005 року ОСОБА_2 набула у власність житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , про що свідчить договір купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 04 червня 2005 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Яковлевою І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-2975 (а.с. 31-32).
24 травня 1982 року ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33-34).
На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Попасненської сільської ради Новомосковського району, ОСОБА_2 набула у власність Ѕ частину магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 39).
03 листопада 2008 року ОСОБА_2 набула право власності на Ѕ частину магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить копія договору купівлі-продажу, посвідченого 03 листопада 2008 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4410 (а.с. 41).
Фізичне існування всіх об`єктів нерухомого майна підтверджується технічними паспортами, а також звітами про незалежну оцінку об`єктів нерухомості.
Усе перелічене майно, були придбане ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в період їх шлюбу, який було зареєстровано 13.01.1966 року (а.с. 13).
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані наступними нормами закону.
Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування, спадкування може бути за заповітом чи за законом.
У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1272 ЦК України).
У відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 підтверджується, що всі спадкоємці першої черги протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, подали відповідні заяви до Новомосковської державної нотаріальної контори, однак, як зазначав суд вище, всім спадкоємцям державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, з різних причин.
Вирішуючи питання щодо спільної власності подружжя, суд керується наступними нормами закону.
Главою 8 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.
У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.
Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.
У відповідності до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Як наполягала позивач ОСОБА_2 , вона не має на меті отримувати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, що було придбане у період їх шлюбу та зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , як і не має на меті визначати частку померлого ОСОБА_4 у майні, що було придбане ними в період шлюбу, однак оформлене на її ім`я.
Навпаки, позивача в судовому засіданні наполягали на тому, що між ними не існує спору щодо поділу спадкового майна, однак укладення такого договору та отримання свідоцтва про право на спадщину не можливе в нотаріальному порядку через відмову нотаріуса у видачі таких свідоцтв.
Між тим, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до вимог ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
З огляду на відсутність спору між спадкоємцями щодо часток у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , з огляду на те, що кожен зі спадкоємців має право на виділ своєї частки в натурі, суд приходить до переконання, що визначений між спадкоємцями порядок розподілу спадкового майна, не порушує рівності їх прав на спадкування тієї частки, що належала б кожному з них, у разі спадкування за законом.
Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на відсутність спору між спадкоємцями померлого ОСОБА_4 щодо способу поділу спадкового майна, суд вважає за необхідне визнати за кожним зі спадкоємців право власності на конкретно визначене майно у спадщині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89, 200, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.