Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 752/1914/16-ц

провадження № 61-21400св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - Закрите акціонерне товариство «Київгума» в особі ліквідатора ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коровайко Оксана Сергіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у складі судді Ладиченко С. В.

та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року Закрите акціонерне товариство «Київгума» (далі -

ЗАТ «Київгума», акціонерне товариство, товариство) в особі ліквідатора

ОСОБА_4 звернулось до суду позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ГТУЮ

у м. Києві), державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ

у м. Києві Коровайко О. С. про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позов обґрунтований тим, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 08 липня 2002 року № 1330 ЗАТ «Київгума» дозволено здійснити проєктування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 , який належить ЗАТ «Київгума» на праві приватної власності

на підставі свідоцтва на право власності від 20 серпня 2002 року серії МК

№ 010005105.

Рішенням Київської міської ради від 29 травня 2003 року № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» ЗАТ «Київгума» надано право довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 9,42 га для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на АДРЕСА_1 за рахунок частини земель, переданих відповідно до пункту 17 рішення Київської міської ради від 07 лютого 2002 року № 240/1674 «Про надання і вилучення земельних ділянок

та припинення права користування землею» у зв`язку з переходом права власності на майновий комплекс.

20 серпня 2003 року між ЗАТ «Київгума» і Київською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :90:415:0003), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В. З.

за реєстровим номером 830, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 04 вересня 2003 року

за № 79-6-00140 у Книзі записів державної реєстрації договорів.

ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 (дозвіл на виконання будівельних робіт

від 30 листопада 2004 pоку № 1260-Гл/Т та від 04 грудня 2008 року № 0973-Гл-Т). Згідно з проєктом реконструкції ЗАТ «Київгума» здійснювало на наданій в оренду земельній ділянці будівництво дитячого оздоровчого комплексу сімейного типу, до складу якого входили житлові корпуси.

24 вересня 2015 року ліквідатору ЗАТ «Київгума» стало відомо про реєстрацію права власності на складові об`єкта нерухомого майна за відповідачами.

Оскільки ЗАТ «Київгума» виступало замовником реконструкції, мало відповідні права користування земельною ділянкою, на якій здійснювалася реконструкція,

і не надавало ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 жодних прав ні стосовно добудови відповідних об`єктів, ні стосовно користування відповідною земельною ділянкою, то відповідачі не могли надати документи стосовно речових прав на земельну ділянку та документи, що підтверджують статус замовника будівництва.

Позивач просив суд:

1) визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С.

про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24713602 від 24 вересня 2015 року, та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня

2015 року ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку)

літ. «В1» загальною площею 36,00 кв. м на АДРЕСА_1 ;

2) зобов`язати управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11311940 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1» загальною площею 36,00 кв. м на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

3) визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С.

про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24705401 від 24 вересня 2015 року, та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня

2015 року ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1)

літ. «Г1» загальною площею 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 ;

4) зобов`язати управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11308082 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) літ. «Г1» загальною площею 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

5) визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С.

про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24711026 від 24 вересня 2015 року, та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24 вересня

2015 року ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «Я1» загальною площею 511,6 кв. м на АДРЕСА_2 ;

6) зобов`язати управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11310891 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «Я1» загальною площею 511,6 кв. м на АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

7) визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С.

про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24708685 від 24 вересня 2015 року, та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане

ОСОБА_3 на нежитлову будівлю загальною площею 629,1 кв. м на АДРЕСА_3 ;

8) зобов`язати управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11309680 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю загальною площею 629,1 кв. м на АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Справу суди розглядали неодноразово.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 30 жовтня 2019 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24713602

від 24 вересня 2015 року, та скасовано свідоцтво про право власності

на нерухоме майно № НОМЕР_1 , видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_1

на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) під літ. «В1» загальною площею 36,00 кв. м на АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 ).

Зобов`язано управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис

№ 11311940 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок відпочинку)

під літ. «В1» загальною площею 36,00 кв. м на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24705401

від 24 вересня 2015 року, та скасовано свідоцтво про право власності

на нерухоме майно № НОМЕР_3 , видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_1

на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1) під літ. «Г1» загальною площею 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 ).

Зобов`язано Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11308082 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1)

під літ. «Г1» загальною площею 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24711026

від 24 вересня 2015 року, та скасовано свідоцтво про право власності

на нерухоме майно № НОМЕР_5 , видане 24 вересня 2015 року

ОСОБА_2 на нежитлову будівлю під літ. «Я1» загальною площею 511,6 кв. м на АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності НОМЕР_6 ).

Зобов`язано управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис

№ 11310891 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю під літ. «Я1» загальною площею 511,6 кв. м на АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24708685

від 24 вересня 2015 року, та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_7 , видане 24 вересня 2015 року ОСОБА_3 на нежитлову будівлю загальною площею 629,1 кв. м на АДРЕСА_3 (свідоцтво про право власності НОМЕР_8 ).

Зобов`язано управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати запис № 11309680 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю загальною площею

629,1 кв. м на АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідачі не надали державному реєстратору передбачених законом правовстановлювальних документів на підтвердження виникнення, переходу та припинення речових прав на земельну ділянку, а також документів, які підтверджували б надання дозволу Київської міської ради на будівництво,

та які відповідно до законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Саме ЗАТ «Київгума» було замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 та має відповідні речові права на земельну ділянку, на якій здійснювалася реконструкція. При цьому згоди на передання цих прав відповідачам Київська міська рада як власник земельної ділянки ні щодо будівництва та добудови відповідних об`єктів, ні щодо користування відповідною земельною ділянкою не надавала.

Суд дійшов висновку, що договори про передання функцій замовника будівництва щодо об`єктів нерухомості, укладені між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ЗАТ «Київгума», з другої сторони, а також інвестиційні договори між ТОВ «Укрінформсервіс»

і фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , не могли бути підставою для державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки право власності або інші речові права на майно, що набули відповідачі за цим позовом, відповідно до статті 182 ЦК України за ТОВ «Укрінформсервіс» не реєструвалось.

Таким чином, суд вважав, що належною особою, за якою державний реєстратор 24 вересня 2015 року відповідно до частини третьої статті 331 ЦК України міг провести державну реєстрацію права власності, є ЗАТ «Київгума» як належний користувач земельної ділянки та замовник будівництва.

Оскільки свідоцтва про право власності від 24 вересня 2015 року НОМЕР_2 , від 24 вересня 2015 року НОМЕР_4, від 24 вересня 2015 року НОМЕР_6,

від 24 вересня 2015 року НОМЕР_8 відповідачі отримали на підставі

незаконних рішень державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві та вони є похідними від рішень державного реєстратора, які суд визнає незаконними та скасовує, то скасуванню підлягають і видані на підставі незаконних рішень відповідні свідоцтва про право власності.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що на час подання до суду цього позову ліквідатор ЗАТ «Київгума» ОСОБА_4 є належною особою для вчинення таких дій, до його компетенції віднесено права керівника ЗАТ «Київгума» з правом підпису документів від імені ЗАТ «Київгума».

Аргументи учасників справи

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені доводи

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року

та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року і закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ЗАТ «Київгума» було визнано банкрутом, постановою суду введено тимчасову адміністрацію та призначено ліквідатором підприємства ОСОБА_4 Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

На думку заявника, ОСОБА_4 не є особою, яка має право на ведення цієї справи в суді, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником ЗАТ «Київгума» від 27 травня 2016 року призначено Шевченка С. А. , тобто повноваження ОСОБА_4 припинились у день призначення

Шевченка С. А .

Позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав

із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав

на нерухоме майно вичерпує свою дію із часу свого прийняття.

Зазначає, що суди не надали оцінки доказам про те, що права позивачів

не порушені.

Особа, яка подала касаційну скаргу, вважає, що він та інші відповідачі

є законними власниками спірних приміщень на підставі інвестиційних договорів щодо фінансування реконструкції певних корпусів шляхом придбання акцій, емітованих ТОВ «Укрінформсервіс».

Заявник посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду

від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 та від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18.

Інші відповідачі з касаційними скаргами не звертались, тому прийняті у справі судові рішення щодо них не переглядаються.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року ЗАТ «Київгума» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін. Указувало, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з Голосіївського районного суду

м. Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року справу призначено

до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 ЦПК України. Ухвала мотивована тим, що відповідач оскаржує судове рішення

з підстав порушення правил предметної юрисдикції, заявляв про порушення таких правил у судах попередніх інстанцій та обґрунтував відповідне порушення.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року (провадження № 14-57цс21) справу повернено на розгляд Верховного Суду у складі відповідної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про недоцільність розгляду справи, оскільки вже є її правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Зокрема, частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У цій справі саме

ЗАТ «Київгума» звернулося до суду з позовом у лютому 2016 року, розгляд справи судом першої інстанції завершився 26 жовтня 2016 року ухваленням рішення, тоді як Кодекс України з процедури банкрутства набрав чинності

21 квітня 2019 року, а тому необґрунтованим є посилання ОСОБА_1

на частину першу статті 7 КУПБ, відповідно до якої спори, стороною в яких

є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 08 липня

2002 року № 1330 «Про надання дозволу ЗАТ «Київгума» на проектування

та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 »

ЗАТ «Київгума» було дозволено здійснити проєктування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 60-61).

Рішенням Київської міської ради від 29 травня 2003 року № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» ЗАТ «Київгума» передано в оренду на 25 років земельну ділянку площею 9,42 га для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на

АДРЕСА_1 за рахунок частини земель, переданих відповідно до пункту 17 рішення Київської міської ради від 07 лютого 2002 року № 240/1674 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», у зв`язку з переходом права власності на майновий комплекс (свідоцтво на право власності від 20 серпня 2002 року серії

МК № 010005105) (т. 4, а. с. 58-59). 20 серпня 2003 року між позивачем

ЗАТ «Київгума» та Київською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :90:415:0003, посвідчений приватним нотаріусом Щербаковим В. З.

за реєстровим номером 830, 04 вересня 2003 року зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації

у Книзі записів державної реєстрації договорів за № 79-8-00140 (т. 4, а. с. 23-27).

За умовами цього договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 29 травня 2003 року № 487/647 передає, а орендар приймає

у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 9,4204 га, розташовану на АДРЕСА_1

для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору у межах,

які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід`ємною частиною цього договору. Земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до дозволів на виконання будівельних робіт від 30 листопада

2004 року № 1260-Гл/Т та від 04 грудня 2008 року № 0973-Гл-Т ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 50, 51).

Згідно з проєктом реконструкції ЗАТ «Київгума» здійснювало на наданій в оренду земельній ділянці будівництво дитячого оздоровчого комплексу сімейного типу, до складу якого входили житлові корпуси, які згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 відносяться до підрозділу 12 «Будівля нежитлова» клас 1212 «Інші будівлі для тимчасового проживання», який включає туристичні бази, гірські притулки, дитячі та сімейні табори відпочинку, будинки відпочинку та інші будівлі для тимчасового проживання,

не класифіковані раніше.

17 грудня 2004 року між ЗАТ «Київгума» і ТОВ «Укрінформсервіс» укладено договір № 17-12/04 про пайову участь у реконструкції, відповідно до якого

ЗАТ «Київгума» виступило замовником реконструкції, а ТОВ «Укрінформсервіс» здійснювало випуск цінних паперів та фінансування реконструкції вказаного комплексу.

Відповідно до пункту 4.1 цього договору у разі виконання ТОВ «Укрінформсервіс» своїх зобов`язань з фінансування реконструкції об`єкта воно отримує у власність відповідні об`єкти нерухомості згідно з додатком 2 до договору № 17-12/04

про пайову участь у реконструкції від 17 грудня 2004 року «Відомість розподілу між сторонами об`єктів нерухомості, що входять в об`єкт реконструкції», тобто житлові корпуси типу А, В С і D в оздоровчому комплексі (т. 4, а. с. 239-245).

25 квітня 2012 року між ОСОБА_1 як інвестором

і ТОВ «Укрінформсервіс» як емітентом були укладені інвестиційні договори

№ ИД-О-3 та № ИД-О-1, предметом яких було інвестування будівництва нежитлових будівель літ. «В1» та літ. «Г1» за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідно до цих договорів інвестор забезпечує фінансування реконструкції об`єкта нерухомості шляхом придбання у власність облігацій, виданих емітентом, та має право отримати у власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний забезпечити достроковий викуп облігацій для оплати інвестором об`єкта нерухомості.

Згідно з пунктом 2.2 договору для реалізації права на придбання об`єкта нерухомості інвестор зобов`язується у визначений договором строк придбати

у власність всю кількість облігацій, потрібних для розрахунків за цей об`єкт

нерухомості, передати облігації емітенту для дострокового викупу, а емітент зобов`язується передати інвестору об`єкт нерухомості і надати документи, які

є підставою для оформлення права власності на цей об`єкт (т. 4, а. с. 28-33).

Відповідно до пункту 6.2 цього договору інвестор стає власником майнових прав на об`єкт нерухомості (т. 4, а. с. 28).

27 червня 2012 року між відповідачем ОСОБА_1 та ЗАТ «Київгума» укладено договори про передання функцій замовника будівництва щодо об`єктів нерухомості (т. 3, а. с. 31-33). Право оренди, суборенди або інше речове право,

у тому числі суперфіцію, на спірну земельну ділянку не встановлювалось.

Згідно з цими договорами ЗАТ «Київгума» на умовах і в порядку, передбачених договорами, передає ОСОБА_1 частину функцій замовника реконструкції об`єктів містобудування, зазначених у пунктах 1.2 цих договорів, а саме: виконувати функції замовника будівників та контролювати процес будівництва, після завершення будівництва забезпечити прийняття об`єкта до експлуатації. Під об`єктами містобудування, функції замовника будівництва якого передаються за цими договорами, сторони розуміли нежитлові приміщення загальною площею 36,0 кв. м та 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 . Умови щодо передання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 саме права власності на об`єкти будівництва договори

не містять.

Відповідно до акта приймання-передачі від 27 червня 2012 року

ТОВ «Укрінформсервіс» передало ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва площею 18,7 кв. м у межах об`єкта «Реконструкція дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий табір сімейного типу» (т. 4., а. с. 18).

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 видано декларацію про готовність вказаного вище об`єкта до експлуатації (т. 4., а. с. 19).

24 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності НОМЕР_2 та свідоцтво про право власності НОМЕР_4 .

24 вересня 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Коровайко О. С. прийняла рішення від 24 вересня 2015 року

№ 24713602 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації приватної форми власності на нежитлову будівлю (будинок відпочинку) літ. «В1» загальною площею 36,00 кв. м на АДРЕСА_1 та рішення від 24 вересня

2015 року № 24705401 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу) про проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації приватної форми власності на нежитлову будівлю (будинок охорони № 1)

літ. «Г1» загальною площею 18,7 кв. м на АДРЕСА_1 .

Згідно з карткою прийому заяви від 21 вересня 2015 року № 24608842, поданою ОСОБА_1 , до заяви про реєстрацію прав на нерухоме майно

(т. 4, а. с. 3, 84) було додано: копію паспорта громадянина України; декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 15 вересня 2015 року, видану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві

(т. 4, а. с. 19-22); технічний паспорт без номера, виданий 9 вересня 2015 року ТОВ «Техінвентаризація та архітектура» (т. 4, а. с. 13-17); договір про передання функцій замовника від 27 червня 2012 року; інвестиційний договір від 25 квітня 2012 року; акт приймання-передачі цінних паперів від 21 червня 2012 року; акт приймання-передачі незавершеного будівництва від 25 квітня 2012 року

(т. 4, а. с. 39); копію договору про пайову участь від 17 грудня 2004 року; копію розпорядження Київської міської державної адміністрації від 08 липня 2002 року № 1330 «Про надання дозволу ЗАТ «Київгума» на проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу на АДРЕСА_1 »; копію позитивного висновку від 13 жовтня 2004 року, виданого Київською міською державною адміністрацією замовнику ЗАТ «Київгума» (т. 4, а. с. 56-57); копію листа-погодження від 02 квітня 2004 року, виданого Головним управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища замовнику будівництва ЗАТ «Київгума» (т. 4, а. с. 52-53); копію дозволу на виконання будівельних робіт від 04 грудня 2008 року, виданого ЗАТ «Київгума» (т. 4, а. с. 51); копію витягу з протоколу від 29 березня 2004 року (т. 4, а. с. 54-55); копію рішення Київської міської державної адміністрації від 29 травня 2003 року

№ 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками», відповідно до якого ЗАТ «Київгума» передано в оренду на 25 років земельну ділянку площею 9,42 га для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 58-59); копію договору оренди земельної ділянки від 20 серпня

2003 року (т. 4, а. с. 23-27); акт приймання-передачі об`єкта незавершеного будівництва (т. 4, а. с. 84).

Відомостей про те, що до відповідача ОСОБА_1 перейшло зобов`язальне або речове право на земельну ділянку (частину земельної ділянки), передану

в користування ЗАТ «Київгума» відповідно до рішення Київської міської державної адміністрації від 29 травня 2003 року № 487/647, суд

не встановив.

У лютому 2016 року ліквідатор ЗАТ «Київгума» ОСОБА_4, ОСОБА_6

і ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом про визнання протиправними

та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

за ОСОБА_1 та іншими відповідачами, мотивуючи вимоги тим, що речові права щодо земельної ділянки, на якій здійснювалася реконструкція, мало лише ЗАТ «Київгума», воно ж виступало замовником реконструкції, ніяких прав

ні стосовно добудови відповідних об`єктів, ні щодо користування відповідною земельною ділянкою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 товариство не надавало, отже, відповідачі не могли надати документи стосовно речових прав на земельну ділянку та документи, що підтверджують статус замовника будівництва, і, відповідно, оформити право власності.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі -

ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених

частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 373 ЦК України, частин першої - другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 ЦК України, частини другої статті 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають

з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також

не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права

та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема,

є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах,

що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають

у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності

на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 01 липня

2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі - Закон № 1952-IV) право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно з пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок державної реєстрації), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом № 1952-IV, іншими законами України та цим Порядком.

Пунктом 41 Порядку державної реєстрації визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, зокрема, подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Отже, необхідною умовою для реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна є прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та надання державному реєстратору відповідного документа - зареєстрованої належним чином декларації про готовність об`єкта

до експлуатації. Передумовою для введення об`єкта в експлуатацію є надання заявником-декларантом підтвердних документів заявником-декларантом,

що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою,

або договору суперфіцію чи договору про встановлення земельного сервітуту щодо будівництва об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури.

Суд у цій справі встановив, що, звертаючись до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявами

про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. «В1» та літ. «Г1» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 до заяв додав, зокрема, декларації про готовність об`єкта

до експлуатації (т. 4, а. с. 19-22, т. 4 а. с. 93-96), видані на його ім`я.

Пункт 11-1 цих декларацій містить інформацію стосовно документа, який посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомості, що вводиться в експлуатацію, і таким документом вказано договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2003 року, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 04 вересня 2003 року за № 79-8-00140.

Як відомо з матеріалів справи, вказаний у виданих на ім`я ОСОБА_1 деклараціях договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2003 року, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 04 вересня 2003 року за № 79-8-00140 є договором оренди, що укладений між ЗАТ «Київгума» і Київською міською радою щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :90:415:0003, посвідчений приватним нотаріусом Щербаковим В. З.

за реєстровим номером 830, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації у Книзі записів державної реєстрації договорів 04 вересня 2003 року за № 79-8-00140, а не договір

про право користування земельною ділянкою на користь ОСОБА_1 .

Тобто декларації про готовність об`єкта до експлуатації на ім`я ОСОБА_1 видано всупереч нормам закону, оскільки об`єкти нерухомості, на які набув право власності ОСОБА_1 , збудовано на земельній ділянці, яка на праві оренди належить ЗАТ «Київгума», і суд не встановив фактів укладення договорів оренди, суборенди, суперфіцію, земельного сервітуту чи інших договорів на вказану земельну ділянку чи її частину, на підставі яких право користування перейшло б до ОСОБА_1 . Саме такими діями ОСОБА_1 порушив права ЗАТ «Київгума» як власника майнового комплексу та користувача земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями реєструвати або повертати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (стаття 39 вказаного закону). Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана

чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причин

у строк, передбачений для її реєстрації. Зареєструвавши зазначену декларацію, органи державного архітектурно-будівельного контролю діяли як суб`єкти владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити як сам об`єкт нерухомого майна, який вводиться до експлуатації,

так і підстави такого введення, а також відомості, зазначені в декларації

про готовність об`єкта до експлуатації. Відповідно до частини дев`ятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього.

Результати здійсненого судами попередніх інстанцій аналізу змісту декларацій про готовність об`єктів до експлуатації від 15 квітня 2015 року

№ КВ59 та від 15 квітня 2015 року № КВ10 дали підстави для висновку про те, що відомості, які містяться у цих деклараціях, мають недостовірний характер. З огляду на зазначене, декларації, подані

та оформлені з порушенням установлених вимог, виключають наявність правових підстав для їх реєстрації повноваженим органом держави,

а як наслідок - і прийняття рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановив, що державний реєстратор рішення про реєстрацію

за ОСОБА_1 права власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. «В1» та літ. «Г1» на АДРЕСА_1 прийняв

на підставі документів, які не відповідають закону, тому суд дійшов висновку,

що такі рішення підлягають визнанню незаконними і скасуванню, як і записи

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на ці об`єкти.

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав,

що договори, укладені між ЗАТ «Київгума» і ТОВ «Укрінформсервіс»,

між ТОВ «Укрінформсервіс» і ОСОБА_1 , а також між ЗАТ «Київгума»

і ОСОБА_1 , копії яких також додавались до заяви про реєстрацію права власності, не є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності

на спірні нежитлові приміщення.

Статтею 2 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей

до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавчо визначено, що до інших правових наслідків, крім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, застосування норм Закону № 1952-IV не призводить, встановивши при цьому для третіх осіб презумпцію правильності зареєстрованих в реєстрі відомостей.

Державна реєстрація права власності є одним з юридичних фактів

у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності,

а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності державна реєстрація не має.

Таким чином, державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом

як необхідних для виникнення права власності.

Оскільки право власності на об`єкт нерухомості набуто з порушенням закону, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій

про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора,

а також виданих на підставі таких рішень свідоцтв про право власності.

Доводи касаційної скарги про те, що права ЗАТ «Київгума» у зв`язку

з реєстрацією за ОСОБА_1 права власності на об`єкти нерухомого

майна - нежитлові будівлі літ. «В1» та літ. «Г1» на

АДРЕСА_1 , не порушені, спростовується встановленими у справі обставинами, зокрема тим, що саме ЗАТ «Київгума» набуло в оренду земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти нерухомості, і отримало дозвіл на проєктування

та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій статті 7

та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень КУПБ, який набрав чинності

21 квітня 2019 року, відповідно до яких спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, були предметом оцінки Великої Палати Верховного Суду, і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 27 квітня 2021 року, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 , дійшла висновку про необґрунтованість посилань заявника на вказані норми закону, оскільки провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України), а в цій справі ЗАТ «Київгума» до суду з позовом звернулось у лютому 2016 року, розгляд справи судом першої інстанції завершився ухваленням рішення 26 жовтня 2016 року, тоді як КУПБ набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, з посиланням на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 та від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

Відповідно про правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, який

у подальшому відображений і в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання

і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав

на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав

на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

та їх обтяжень»).

У цій справі судовим рішенням визнано незаконними та скасовано, зокрема, рішення державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ

у м. Києві Коровайко О. С. від 24 вересня 2015 року № 24713602 та від 24 вересня 2015 року № 24705401 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

та зобов`язано управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві скасувати

записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отже, висновки судів щодо правомірності обраного способу захисту прав не суперечать правовим висновкам Верховного Суду.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ліквідатора ОСОБА_4 відповідних повноважень були предметом розгляду судів попередніх інстанцій,

і їм надано належну оцінку.

Зокрема апеляційний суд зазначив, що повноваження ОСОБА_4

як ліквідатора ЗАТ «Київгума» підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року, в якій встановлено, що ліквідаційна процедура щодо боржника ЗАТ «Київгума»

не завершена, відповідна ухвала не виносилась.

Касаційний суд вважає такі висновки правильними, адже постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 листопада 2013 року

у справі № 5002-19/5719.2-2010 припинено процедуру санації ЗАТ «Київгума», підприємство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру стосовно нього, призначено ліквідатором ЗАТ «Київгума» ОСОБА_4, повноваження якого не припинені.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій в частині позову до ОСОБА_1 правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували норми права, повно

і всебічно дослідили матеріали справи, дали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та прийняли у цій справі законні

й обґрунтовані судові рішення, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416, 419 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. С. Жданова А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко