Провадження № 2-з/761/67/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Сіромашенко Н.В., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову, поданого в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з одним із батьків, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просить:

- визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020 вищевказані матеріали позовної заяви надійшли в провадження судді Сіромашенко Н. В.

Ухвалою суду від 01.02.2021 відкрито провадження у цій справі та справа призначена до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони, до вирішення справи по суті, виїзду за межі України неповнолітніх ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дрезден, Нимеччина) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Київ, Україна) у супроводі батька ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянину Італійської Республіки (паспортний документ громадянина Італійської Республіки НОМЕР_1 , виданий 18.11.2015 p., строк дії до 17.11.2025), без супроводу їх матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи без письмової нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, в тому числі за на підставі паспортних документів Італійської Республіки:

- ОСОБА_2 , паспортний документ НОМЕР_2, виданий 25.10.2019, строк дії до 24.10.2024;

-ОСОБА_3 , НОМЕР_4, виданий 20.02.2019, строк дії до 19.02.2024.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем з 06.10.2006 перебувала у шлюбі, проте рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 11.03.2019, справа № 760/20953/18-ц шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За згодою батьків діти набули за народженням подвійне громадянство: України (за походженням від матері) та Італійської Республіки (за походженням від батька). Тривалий час вони разом проживали за кордоном (зокрема: у Англії та Бельгії), а у 2019 році Позивачка з дітьми повернулась в Україну. Через деякий час в Україну на тимчасове проживання приїхав і Відповідач. На даний час відповідач повідомив позивачці та дітям, що отримав пропозицію щодо роботи на тривалий термін в Японії (м. Кіото) та бажає виїхати туди з дітьми 25 грудня 2020 року на постійне місце проживання, проте діти не бажають виїжджати в іншу країну, в тому числі у Японію, з батьком, хочуть залишитись проживати в Україні з матір`ю. При цьому позивач зазначає, що діти мають відповідні правовстановлюючі документи як громадян України, так і громадян Італійської Республіки. І саме, як громадян Італійської Республіки по відповідним паспортам Відповідач має намір вивезти дітей за межі України. Бажання дітей залишитись проживати в Україні з матір`ю підтверджується їхніми заявами на ім`я суду. Отже, з урахуванням наявності у дітей крім документів громадян України, паспортів громадян Італійської Республіки, з метою запобігання примусового вивезення батьком дітей на постійне чи тимчасове проживання за межі України попри волю самих дітей, є необхідність через суд заборонити йому такий вивіз, у разі не забезпечення позову у вказаний в заяві спосіб може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому у разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є позивач та відповідач.

ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України від 22.09.2020 № 005234658.

Крім цього, ОСОБА_2 є громадянином Республіки Італія, що підтверджується паспортом громадянина Республіки Італія серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 є громадянином України, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 22.05.2009.

Крім цього, ОСОБА_3 , є громадянином Республіки Італія, що підтверджується паспортом громадянина Республіки Італія серія НОМЕР_4 .

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

- він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

- стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

- він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

- він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

- він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З огляду на зазначене, висновується, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 643/5842/16-ц.

На підставі викладеного, суд вважає, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кордон України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову, поданого в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з одним із батьків - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: