22-ц/804/1517/21
2-212/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року місто Маріуполь

справа № 2-212/11

провадження № 22-ц/804/1517/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретар судового засідання Целовальник К.А.,

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні зв правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Переясловської Ю.А. від 29 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Заява мотивована тим, що в провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебуває його заява про перегляд заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 03 грудня 2007 року у розмірі 88 608,34 доларів США, що в еквіваленті становить 709 353,98 грн.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Мар`їнського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Виконавцем винесено постанову про стягнення з заявника 20% заробітної плати в рахунок погашення боргу.

Подана ОСОБА_1 до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення на теперішній час не розглянута. У разі не зупинення стягнення за виконавчим листом подальше можливе скасування заочного рішення суду унеможливить або значно ускладнить реалізацію поновлення його прав на повернення безпідставно стягнутих коштів.

ОСОБА_1 просив зупинити стягнення за виконавчим листом № 2-212/11, виданим Ворошиловським районним судом міста Донецька, в тому числі зупинити вчинення будь-яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 24560005, яке проводиться Мар`їнським відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та повернути арештовані кошти у розмірі 50 579,18 грн, які були стягнуті за вказаним виконавчим документом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлення обов`язку вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що заочне рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року набуло чинності, а тому невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. В межах розгляду судом скарги на дії державного виконавця не можуть застосовуватись заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, у зв`язку з чим подана заява про забезпечення позову в межах розгляду скарги на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

Вимоги щодо встановлення обов`язку вчинити певні дії, зокрема повернути арештовані кошти у розмірі 50 579,18 грн задоволенню не підлягають, оскільки нормами ст. 444 ЦПК України, визначений інший алгоритм дій заявника та прийняття відповідного процесуального рішення з цього питання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-212-11 від 12 січня 2011 року.

Узагальнені доводи осіб, яка подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконання рішення суду, яким з заявника стягуються кошти, почалось лише у 2020 році.

Заявнику не було відомо про наявність у нього боргових зобов`язань та на теперішній час він вимушений вживати заходів для відновлення своїх прав, а саме, оскарження рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 12 січня 2011 року, в той час, як з нього продовжується безпідставне стягнення, а провадження у справі про перегляд заочного рішення зупинене.

Суд не взяв до уваги доводи про те, що інша сторона не вчиняє будь-яких дій на підтвердження своїх вимог до ОСОБА_1 , при цьому суд став на сторону банку, пославшись на практику, яка не відповідає обставинам, які склалися у справі.

Доводи інших учасників справи

Правом подання відзиву сторони у справі не скористались.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 03 грудня 2007 року позовні вимоги задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором № від 03 грудня 2007 року у розмірі 88 608,34 доларів США, що в еквіваленті становить 709 353,98 грн.

В межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа Ворошиловського районного суду міста Донецька № 2-212/11, державним виконавцем Мар`їнського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову від 20 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% такого доходу.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про перегляд заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року та зазначав, що він не укладав з ПАТ «Укрсиббанк» жодних договорів та про судовий процес не був обізнаний, жодних документів від виконавця в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не отримував, а ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 22 січня 2013 року замінено ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект», але виконавець не замінив сторону та продовжує стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк». Вказана заява про перегляд заочного рішення на теперішній час не розглянута.

Звертаючись з заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, ОСОБА_1 посилався на процесуальні норми забезпечення позову, та зазначав, що у випадку задоволення його заяви про перегляд заочного рішення у справі № 2-212/11 це унеможливить або значно ускладнить реалізацію поновлення його прав по поверненню безпідставно стягнутих коштів.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Барков В.М., Мальцева Є.Є.

Ухвалою апеляційного суду від 05 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, заявнику ОСОБА_1 запропоновано надати заяву про поновлення строку.

Ухвалою апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року задоволений позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 03 грудня 2007 року та стягнуто заборгованість за кредитним договором № від 03 грудня 2007 року у розмірі 88 608,34 доларів США, що в еквіваленті становить 709 353,98 грн.

В межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа Ворошиловського районного суду міста Донецька № 2-212/11, державним виконавцем Мар`їнського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), винесено постанову від 20 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% такого доходу.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про перегляд заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька у справі № 2-212/11 від 12 січня 2011 року, яка на теперішній час не розглянута, тому ОСОБА_1 просив зупинити стягнення на підставі виконавчого документу по виконанню заочного рішення та повернути арештовані кошти в сумі 50 579,18 грн, які стягнуті на виконання заочного рішення, посилаючись на положення ст. 149, 150 ЦПК України, які встановлюють порядок вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Главою 11 ЦПК України регламентується заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Питання зупинення виконавчого провадження за ухваленим заочним рішенням у разі подання заяви про перегляд заочного рішення не врегульоване ЦПК.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 на теперішній час питання про перегляд заочного рішення суду не вирішено, заочне рішення не скасоване, а тому відсутні підстави вважати, що проведення виконавчих дій по виконанню заочного рішення не відповідає вимогам закону.

При цьому у п. 15 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року зазначається, що при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не має права вживати заходів забезпечення скарги (аналогічно до забезпечення позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України від 21.04.99 р. № 606 «Про виконавче провадження»).

Тобто такий захід, як зупинення стягнення за виконавчим документом, може бути застосований судом лише у випадку оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах.

Проте, відомості про наявність такої скарги ОСОБА_1 в матеріалах відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяв ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та судове рішення, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Згідно зі ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення судового рішення без змін, а скарги - без задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді В.М. Барков

Є.Є. Мальцева