Справа № 199/2738/21
(2/199/2233/21)
РІШЕННЯ

іменем України

10.06.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі представника позивача адвоката Ажмякова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (при заочному розгляді справи) цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: неповнолітня ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2013 р. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, та про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме: за період часу з 13.12.2012 р. по 14.09.2018 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 13.12.2012 р. по дату пред`явлення позову відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтований тим, що відповідач на підставі судового рішення є платником аліментів на утримання дітей, втім, ухиляється від виконання вказаного обов`язку, у зв`язку з чим 02.09.2014 р. позивачем було подано заяву про вчинення злочину, відомості за якою були внесені до ЄРДР за №0001964 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2013 р. були встановлені аліменти в розмірі 720 грн. щомісяця на двох дітей; дана сума є значно меншою, ніж встановлений на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину для дитини відповідного віку. Окрім того, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньок значно зріс: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 13 грудня 2012 р. по 14.09.2018 р. навчалась у НВК № 57, а також навчалась у ДДКМТА. Не зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 досягла повноліття вона все одно знаходиться на утриманні позивача та проживає разом із ним. Кандала ОСОБА_5 на теперішній час навчається у НВК № 57, на період навчання внески батька становлять 1300 грн. на рік, ОСОБА_3 займається танцями, щомісячна вартість яких складає 1700 грн. Весь час з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів позивачем також забезпечується харчування, покупка одягу, ліків, організація відпочинку, оплата внесків за навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів майновий стан позивача значно погіршився; відповідач офіційно не працює, підробляє, консультуючи з питань ведення бізнесу в мережі інтернет, його заробіток нестабільний та складає в середньому 8 000,00 10 000,00 грн. щомісяця.

З моменту ухвалення рішення суду 22.10.2013 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже стала повнолітньою та з 14.09.2018 р. втратила права на отримання аліментів. При цьому за весь вказаний час, а саме з 22.10.2013 року по 14.09.2018 року, ОСОБА_4 так і не отримала жодних аліментів від відповідача або інших грошових коштів на своє утримання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22.10.2013 року по теперішній час також не отримала жодних аліментів від відповідача або інших грошових коштів на своє утримання.

На переконання позивача, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, та позивачем неодноразово вживались заходи для отримання аліментів, є всі підстави для присудження аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за минулий час, а саме: за період часу з 13 грудня 2012 року по 14.09.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 13 грудня 2012 року по теперішній час відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач не скористалася правом брати участь в судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, стони у даній справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 9, 16).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська віід 22.10.2013 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітній дітей (справа №199/7077/13-ц, (2/199/2669/13)) позов задоволений повністю: судом ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 720 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13 грудня 2012 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4).

Судове рішення відповідачем не виконується (а.с. 8, 10, 12, 19).

Діти мешкають разом із позивачем (а.с. 6).

Спірні правовідносини між учасниками справи виникли зі зміни розміру аліментів.

Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов`язує можливість, а не обов`язок суду, зменшення розміру аліментів, є вичерпним.

Обов`язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів.

На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позов, позивач надав суду письмові докази на підтвердження того, що сторони по даній справі є батьками дітей, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2013 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (199/7077/13-ц, 2/199/2669/13), довідку №055047 про склад сім`ї позивача, копію паспорту відповідача, постанову про закриття кримінального провадження від 26.04.2017 р. (ЄРДР №0001964 від 02.09.2014 р.), скаргу на постанову про закриття кримінального провадження (від 01.04.2021 р.), інформацію про виконавче провадження №44249040, довідку про те, що ОСОБА_1 щомісяця вносить добровільний внесок для навчання доньки ОСОБА_6 у театрі школі сучасного танцю «Потоки» при Творчій асоціації «АЗ данс», копію витягу з ЄРДР №0001964 від 02.09.2014 р. тощо.

Втім, позивач не надав доказів на підтвердження зміни його матеріального стану чи сімейного стану/матеріального чи сімейного стану платника аліментів (відповідача) порівняно з тими, які були на час ухвалення рішення судом (22.10.2013 р.) відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що, виходячи з приписів ст. 192 СК України, надало би змогу суду дійти до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Стосовно посилання позивача на те, що визначеного судом розміру аліментів в сумі 720 грн. щомісяця недостатньо, то розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2 ст. 184 СК України). Разом з тим, за ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З приводу вимоги позову про стягнення аліментів за минулий час, то відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Втім, позивач не виконав обов`язок доказування, передбачений ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом), не надав докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, тому підстави для задоволення даної вимоги позову також відсутні.

Судові витрати мають ОСОБА_7 компенсовані за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 27, ч. 1 ст. 34, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 275, 279, 280 -282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: неповнолітня ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 15.06.2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї