ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1330/21 Справа № 211/5987/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 211/5987/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 13 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства.

В обґрунтування позову зазначено, що в період часу з 2011 року до кінця 2014 року, та з липня 2015 року ОСОБА_1 спільно проживав з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила доньку ОСОБА_4 , батьком дитини записаний ОСОБА_1 . Однак, згодом відповідач повідомила позивачу що він не є батьком дитини та провівши в одній із клінік експертизу на предмет встановлення батьківства ОСОБА_1 отримав висновок експерта про виключення його біологічного батьківства відносно дитини.

На підставі наведеного вище ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення про виключення відомостей про його батьківство з актового запису № 71 від 03 лютого 2016 року про народження ОСОБА_4 та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено, виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини з актового запису №71, складеного 11 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 11 лютого 2016 року), вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року за заявою представника відповідача заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2017 року по справі скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року провадження по справі зупинено на строк до оформлення правонаступництва після смерті позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року провадження у справі відновлено. Залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року, позов задоволено.

Виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області, громадянина України, як батька дитини з актового запису № 71, складеного 11 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 11 лютого 2016 року).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду, оскільки вона підписана не ним, а сторонньою особою, що підтверджується висновком експерта Київського експертно-дослідницького центру від 26.11.2018 року, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав наміру подавати позов. Також, той факт що ОСОБА_1 не подавався позов свідчить про те, що правонаступництво сторони позивача відбулось з порушенням вимог закону.

Крім того, судом першої інстанції в сукупності не надано належної оцінки всім доказам по справі, а тільки прийнято як доказ висновок експертизи щодо походження дитини, при цьому не враховано пояснення свідків, які підтвердили батьківське ставлення ОСОБА_1 до дитини, пояснили, що він з особливою турботою, любов`ю ставився до дочки, приділяв їй багато уваги, годував, купав, гуляв та лікував дочку коли та хворіла. При цьому відповідач вважає безпідставними свідчення свідків з боку позивача про те, що ОСОБА_1 не міг мати дітей, оскільки будь-яких документів на підтвердження вказаного позивачем не надано.

Зауважує на тому, що ОСОБА_1 забирав відповідача з лікарні після народження дитини та особисто подав заяву до органу РАЦСу щодо реєстрації свого батьківства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.02.2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 71, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 . Батьками дитини записані: в графі «Батько» - ОСОБА_1 , в графі «Мати» - ОСОБА_3 (том 1 а.с.4).

Аналогічні відомості містяться в копії актового запису № 71 від 11 лютого 2016 року та повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 2 а. 157).

Звертаючись до суду з позовом про оспорювання батьківства позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він не є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що на його думку підтверджується експертним висновком про біологічне батьківство № MGT 242 від 07 листопада 2016 року, «medical genomics», відповідно до якого вірогідність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 складає 0% (том 1 а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, судом першої інстанції не було прийнято в якості належного та допустимого доказу експертний висновок про біологічне батьківство № MGT 242 від 07 листопада 2016 року, «medical genomics», відповідно до якого вірогідність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 складає 0%, однак суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для виключення відомостей про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису № 71, складеного 11 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_3 ухилялась від присутності з дитиною для відбору порівняльних зразків крові для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду для встановлення наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи позовні вимоги про оспорювання батьківства ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач по справі ОСОБА_3 повідомила йому, що він не батько дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому позивачем було надано експертний висновок про біологічне батьківство № MGT 242 від 07 листопада 2016 р., «medical genomics», відповідно до якого вірогідність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 складає 0%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний висновок не може бути прийнято в якості належного та допустимого доказу по справі, оскільки він не відповідає вимогам частин 6, 7 статті 102 ЦПК України. Цей висновок є конфіденційним та застосовується для особистих мотивів замовника, оскільки як вбачається з тексту висновку, вказана установа не несе відповідальності за походження зразків, наданих замовником, за достовірність яких несе відповідальність виключно замовник. У вказаному висновку також зазначено, що взяті зразки не були отримані з дотриманням встановленої юридичної процедури, а тому результати проведених аналізів можуть не мати доказової сили при судовому розгляді. Всі учасника дослідження розуміють та приймають той факт, що результати проведеного ДНК аналізу дають виключно для особистої інформації.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року, за клопотанням ОСОБА_2 , яка є правонаступником позивача ОСОБА_1 по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу щодо наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Задля можливості проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , вище вказаною ухвалою суду з Київського обласного бюро судово-медичної експертизи (Києво-Святошинське районне відділення) витребувано зразки біологічного (гістологічного) матеріалу, що зберігається після розтину тіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, призначена судом судово-генетична експертиза не була проведена у зв`язку з неявкою 23 квітня 2018 року та 21 травня 2018 року до експертної установи відповідача разом із дитиною.

Як вбачається із матеріалів справи, за клопотанням представника ОСОБА_2 ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року з Комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» Дніпропетровської обласної ради» витребувано інформацію щодо звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) в період з 19 квітня 2018 року по 26 квітня 2018 року, та у випадку звернення повідомити про діагноз, який було встановлено ОСОБА_4 .

Крім того, з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району м. Києва (м. Київ, вул. Підвисоцького, 13) витребувано інформацію щодо звернення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 за медичною допомогою в період з 18 травня 2018 року 23 травня 2018 року та у випадку звернення вказати діагноз.

На виконання вимог вказаної ухвали, Комунальним закладом «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» повідомлено про перебування на стаціонарі дитини ОСОБА_4 в дитячому травматологічному відділенні з 19.04.2018 р. по 26.04.2018 р. (том 1 а.с.190).

Наведене свідчить, що у призначену дату явки відповідача з дитиною до експертної установи, а саме 23 квітня 2018 року, відповідач з дитиною не могли з`явитися до експертної установи, оскільки дитина ОСОБА_4 перебувала на стаціораному лікуванні в дитячому травматологічному відділенні з 19.04.2018 року по 26.04.2018 року.

При цьому, Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району м. Києва повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за медичною допомогою в період з 18 травня 2018 року по 23 травня 2018 року до КНП "КДЦ" Печерського району м. Києва не зверталась (том 1 а.с.207).

Наведене свідчить, що у призначену дату явки відповідача з дитиною до експертної установи, а саме 21 травня 2018 року, відповідач з дитиною могли з`явитися до експертної установи, оскільки відповідач ОСОБА_3 за медичною допомогою в період з 18 травня 2018 року по 23 травня 2018 року до КНП "КДЦ" Печерського району м. Києва не зверталась.

Таким чином, на останню дату відповідач не з`явилася до відділення судово-медичної генетики КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що в Постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, провадження № 61-29614св18, Верховний Суд зазначив про те, що враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово - медичної (молекулярно - генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства відповідачем.

Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для виключення відомостей про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису № 71, складеного 11 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_3 ухилялась від присутності з дитиною для відбору порівняльних зразків крові для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду для встановлення наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, як на підставу її неявки разом з дитиною 21 травня 2018 року до експертної установи посилалась на свою непрацездатність, на підтвердження чого надала листок непрацездатності серії АВО № 621284, в якому містяться відомості, що у період часу з 18 травня 2018 року до 22 травня 2018 року ОСОБА_3 була непрацездатною.

Разом з тим, згідно відповіді від 27 квітня 2021 року на запит Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, в якому суд просив надати відомості щодо факту звернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва за медичною допомогою у період з 18.05.2018 по 26.05.2018 року та факту видачі лікарем ОСОБА_7 листка непрацездатності пацієнтці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 18.05.2018 по 26.05.2018 року, а саме листка непрацездатності серії АВО № 621284, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва, за підписом директора, який скріплений печаткою вказаного комунального закладу, повідомило суд апеляційної інстанції про те, що Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва не отримувало листків непрацездатності серії АВО № 621284, а лікар ОСОБА_7 ніколи не працював в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» (том 2 а.с.185).

Аналогічна відповідь була надана Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва на адвокатський запит представника позивача (том 2 а.с.173).

При цьому колегія суддів не приймає до уваги надану відповідачем довідку головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва про те, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у амбулаторному режимі в період з 18.05.2018 року по 26.05.2018 року та їй було видано листок непрацездатності серії АВО № 621284, оскільки вказана довідка видана не уповноваженою на це особою, не скріплена печаткою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Шевченківського району м. Києва, не містить дати її видачі та вихідного номеру.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами поважність причин її неявки разом з дитиною 21 травня 2018 року до експертної установи, що свідчить про ухилення відповідача від проведення судово-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду.

При цьому колегією суддів, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідачу були роз`яснені положення ст.ст.12,81 ЦПК України, зокрема право на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи спорідненості ОСОБА_8 та позивача по справі ОСОБА_2 , яка є дочкою померлого ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи що відповідач ухилилась від надання експертам необхідних матеріалів та проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, клопотань про проведення будь-яких інших експертиз задля можливості встановлення кровного споріднення між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не заявила, у зв`язку із чим провести експертизу з метою встановлення факту кровного споріднення між народженою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не представилось можливим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в сукупності не надано належної оцінки всім доказам по справі, а тільки прийнято як доказ висновок експертизи щодо походження дитини, при цьому не враховано пояснення свідків, які підтвердили батьківське ставлення ОСОБА_1 до дитини, пояснили, що він з особливою турботою, любов`ю ставився до дочки, приділяв їй багато уваги, годував, купав, гуляв та лікував дочку коли та хворіла. При цьому відповідач вважає безпідставними свідчення свідків з боку позивача про те, що ОСОБА_1 не міг мати дітей, оскільки будь-яких документів на підтвердження вказаного позивачем не надано, оскільки наведені вище обставини більш характеризують взаємовідносини між сторонами та не свідчать про наявність кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

При цьому, згідно з роз`ясненнями, що містяться в пунктах 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Також не можуть бути підставою для підтвердження факту наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_1 забирав відповідача з лікарні після народження дитини та особисто подав заяву до органу РАЦСу щодо реєстрації свого батьківства, оскільки на той момент ОСОБА_1 вважав себе батьком ОСОБА_4 .

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду, оскільки вона підписана не ним, а сторонньою особою, що підтверджується висновком експерта Київського експертно-дослідницького центру від 26.11.2018 року, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав наміру подавати позов, оскільки на день проведення експертизи, в результаті якої складено Висновок № 14725 від 26.11.2018 року експерт ОСОБА_10 не була атестована та не мала кваліфікації судового експерта, так як відповідне свідоцтво експерта було анульовано 01.11.2016 року. Вказані обставини підтверджуються безпосередньо самим висновком в тексті якого відсутнє посилання на дату на номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта ОСОБА_10 , ким видано та строк дії, а також Карткою атестованого судового експерта Фраймович Л.В., яка сформована за результатами пошуку в реєстрі атестованих судових експертів (том. 1 а.с.195-197).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок № 14725 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, складений 26 листопада 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» не може бути прийнятий в якості належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 не підписував позовну заяву.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що правонаступництво сторони позивача відбулось з порушенням вимог закону, оскільки судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України, ухвалою від 02 жовтня 2017 року у якості правонаступника позивача було залучено ОСОБА_2 та відповідачем по справі вказана ухвала оскаржена не була.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: