Справа № 526/2309/20
Провадження № 2/526/172/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л.І.

з участю секретаря Синепол С.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Білоцерківця Г.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

у с т а н о в и в :

до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

У своїй позовній заяві вказує, що 14.01.2016 до неї звернулась ОСОБА_2 з проханням позичити їй кошти у сумі 13 500,00 грн, які вона їй погодилася дати в борг із щомісячною виплатою 7 відсотків та за умови повернення зазначеної вище суми не пізніше 01.12.2020, про що була надана розписка, написана власноручно ОСОБА_2 . Свої зобов`язання, вказані в борговій розписці, ОСОБА_2 , не виконала. У результаті чого, утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2020 становить 69 255,00 грн, у тому числі: сума основного боргу 13500,00 грн, сума заборгованості по відсотках - 55 755,00 грн (13500,00 грн*7%*59 місяців). На неодноразові звернення з вимогою повернути гроші, ОСОБА_2 не реагує, гроші не повертає. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 69255 грн, у тому числі основної заборгованості 13500 грн та 55755 грн суму відсотків.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, суду надала пояснення, що у січні 2016 року ОСОБА_2 взяла у неї в борг грошові кошти в розмірі 13500 гривень із зобов`язанням щомісячної виплати 7 відсотків до повного погашення боргу. Спочатку вона сплачувала 7 відсотків за користування коштами, а в листопаді місяці 2016 року припинила будь-які виплати, у зв`язку з чим вона була змушена звертатися до суду з даними позовними вимогами.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не визнала позовних вимог позивача, суду пояснила, що дійсно у січні 2016 року вона брала в борг у ОСОБА_1 , через свою знайому ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 6000 гривень. 3000 гривень вона витратила на придбання ліків для свого чоловіка, а 3000 гривень віддала ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_3 неодноразово брала в борг у ОСОБА_1 , які остання дописувала в її розписку. Починаючи з березня місяця 2016 року вона виплачувала відсотки та частково повертала основний борг, а саме у період з березня 2016 року по травень 2017 року, а тому на даний час нею повернуто як основний борг так і відсотки за користування грошовими коштами. У судових дебатах відповідач визнала розмір заборгованості у сумі 5000 гривень.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а в даному випадку - розписки позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У силу дії ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розписки від 16.01.2016, долученої позивачем до матеріалів справи, значиться, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася повернути отримані від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 500 грн, щомісячна плата 7 відсотків, які зобов`язалась повернути до 01.12.2020, про що свідчить підпис у ній.

Відповідач підтвердила наявність її підпису у розписці та факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у позику.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається до суду про його відновлення, шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника.

Що стосується тверджень відповідача ОСОБА_2 про те, що нею було взято в борг лише 6000 гривень, ніякими належними та допустимими доказами не підтверджено, як і не підтверджено факт їх повернення позивачу.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу в розмірі 13500 гривень підлягають до задоволення.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку наданого, як значиться у клопотанні позивачем ОСОБА_1 , розмір заборгованості ОСОБА_2 на 30.11.2020, становить 69255 гривень.

Разом з тим, позивач у судовому засіданні підтвердила часткову виплату їй відсотків відповідачем, а саме у період з березня місяця 2016 року по листопад 2016 року, а також заперечила про те, що наданий розрахунок заборгованості складений нею і, що він проведений вірно та відповідає дійсності.

Окрім того, будь-які докази щодо сплати їй відповідачем відсотків та за який період, ні самим позивачем, ні відповідачем не надано, тому суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих позивачем відсотків, у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині, а саме в частині стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем відсотків у розмірі 55755 гривень не підлягають до задоволення.

Позивачем ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., що підтверджується квитанцією про сплату від 30.12.2020, тому згідно ст. 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судових витрат, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 526, 530, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, статтями 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за борговою розпискою від 16.01.2016 у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 840,80 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 суми відсотків у розмірі 55 755 грн залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 червня 2021 року.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л. І. Тищенко