Постанова

Іменем України

09 лютого 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1930/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 02 листопада 2020 року

в складі судді Яковлєвої Л.В.

у справі №359/3098/20 Бориспільського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух) про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку зі скороченням посади у розмірі 400 000,00 грн.

Позовну заяву мотивовано тим, що наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 17.03.2020 її звільнено з посади провідного інженера відділу захисту від кіберзагроз і технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки Украероруху, однак на день звільнення роботодавцем не здійснено всіх необхідних виплат, а саме не виплачено матеріальну допомогу при звільненні, яка передбачена умовами п. 6.25.3 Колективного договору.

Крім того, позивачка, посилаючись на те, що матеріальну допомогу їй не було виплачено при звільненні, просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 17.03.2020 до ухвалення рішення у справі.

Відповідач позов не визнав та подав відзив. У відзиві зазначив, що за день до звільнення - 16.03.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою про виплату грошової допомоги, відповідно до Програми соціального захисту (додаток 19 до п. 6.25.1 Колективного договору). Рішенням засідання комісії з питань соціальних гарантій, пільг та компенсацій апарату управління Украероруху, оформленого Протоколом від 17.03.2020 №7, відмовлено ОСОБА_1 в наданні одноразової грошової допомоги. На думку відповідача, за таких обставин були відсутні підстави для виплати позивачці одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 6.25.1 Колективного договору.

Також, додав, що посилання позивача у позовній заяві на Закон України "Про оплату праці", як на підставу позовних про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, є неприйнятним, оскільки одноразова грошова допомога встановлена Колективним договором Украероруху не відноситься до заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов`язкові норми, які передбачені чинним законодавством України. А оскільки колективним договором передбачається не законодавчо встановлена соціальна гарантія, а додатково встановлений соціальний захист для працівників Украероруху, то відсутні підстави для виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що Украерорух входить до Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281, не отримуючи бюджетних коштів на забезпечення її функціонування. Також, Украерорух є підприємством державної форми власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

За наведених обставин просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року позов задоволено та стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у зв`язку зі скороченням посади у розмірі 400 000,00 грн і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 343 858,56 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом не було надано належної оцінки доказам, поданим відповідачем на підтвердження обставин, вказаних у відзиві на позовну заяву. Зокрема, судом не враховано того, що одноразова грошова допомога передбачена колективним договором виплачується лише за певною черговістю та фінансової можливості підприємства здійснювати додаткові виплати за колективним договором.

Судом також не враховано, що одноразова грошова допомога, передбачена колективним договором, виплачується за певною черговістю, а саме у разі неможливості працевлаштування та перепідготовки за рахунок коштів Украероруху. В свою чергу позивачка отримала перелік вакантних посад, але написала лише одну заяву на переведення. Тобто позивачка мала можливість працевлаштуватися на підприємстві, проте без відповідних заяв останньої роботодавець не мав підстав для її працевлаштування.

Судом безпідставно зазначено у рішенні, що саме на роботодавця покладено обов`язок запропонувати вивільнюваному працівнику можливість перепідготовки за рахунок підприємства, оскільки без відповідної заяви ОСОБА_1 . Украерорух не мав законних підстав для виділення коштів на перепідготовку в спеціальних навчальних закладах.

Суд також безпідставно зазначив у рішенні, що протокол від 17.03.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, не містить жодних мотивів та роз`яснень, у зв`язку з чим відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Судом не враховано правові позиції Верховного Суду, висловлені в постанові від 06.02.2018 у справі №696/985/16-ц та в постанові від 11.03.2019 у справі №640/19162/16-ц, згідно якої матеріальна допомога, в тому числі одноразова грошова допомога, не входить до структури заробітної плати, та не є обов`язкою виплатою при звільненні.

Зазначив, що оскільки одноразова грошова допомога не є заробітною платою, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

За наведених обставин просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2020 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Позивачка подала відзив, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник відповідача - Бохан О.Г. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з 17 квітня 2006 року по 17 березня 2020 року працювала в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України.

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримала попередження про скорочення посади та наступне вивільнення від 03.02.2020 №1- 23.2/1039/20 разом з переліком вакантних посад по підприємству в цілому, що підтверджується її особистим підписом.

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення її на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління внутрішньої та економічної безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що Украерорух повідомив ОСОБА_1 , що остання не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади «провідний інженер відділу економічної безпеки управління внутрішньої та економічної безпеки».

04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання одноразової грошової допомоги, передбаченої Програмою соціального захисту та п. 6.25.1 Колективного договору.

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про скорочення строку попередження про звільнення та звільнення її з 17.03.2020.

Також, 16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про виплату грошової одноразової допомоги, відповідно до Програми соціального захисту (додаток №19 до п. 6.25.1) Колективного договору.

17 березня 2020 року позивачка звернулася до профспілкового комітету із заявою про розгляд подання адміністрації на скорочення без її присутності.

Рішенням профспілкового комітету, оформленого протоколом від 17.03.2020 №10-03, надано згоду профспілки на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 у зв`язку із змінами в організаційній структурі Украероруху.

Наказом Украерорух №352/о від 17.03.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади провідного інженера відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки за п. 1 ст. 40КЗпП України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2015 року Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради за реєстраційним №10 зареєстровано Колективний договір між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками (зі змінами та доповненнями, внесеними протягом 1015-2010 років) (далі - Колективний договір). Копія Колективного договору, який міститься в матеріалах справи, в редакції від 01.02.2020 (т. 1, а.с. 44-52).

В пункті 6.25.1 Колективного договору зазначено, що на підприємстві діє Програма соціального захисту (Додаток 19). (відповідно до Змін та доповнень до колективного договору від 30.12.2016 №72). Даним Додатком 1, а саме підпунктом 2.3.1 розділу 2 частини 1 передбачено, що при звільненні у зв'язку зі скороченням посади працівнику надається одноразова грошова допомога.

Відповідно до положення Програми соціального захисту Колективного договору грошова одноразова допомога надається працівникові у випадках неможливості підприємством надати гарантії соціального захисту (п. 2.3.1).

Згідно пунктів 2.3.3, 2.4. Програми соціального захисту Колективного договору грошова одноразова допомога надається додатково до виплат та компенсацій, передбачених законодавством України.

Рішення щодо права на одержання працівником грошової одноразової допомоги приймається комісією РСП або апарату управління Украероруху після розгляду усіх документів, які підтверджують наявність підстав для виплати допомоги та при умові дотримання положень 2.3. та 2.4. цієї Програми. Рішення оформлюється відповідним протоколом.

Аналіз наведених положень вказує на те, що одноразова грошова допомога, яка передбачена Програмою соціального захисту Колективного договору, не є обов'язковою виплатою при звільненні і здійснюється лише за наявності рішення, прийнятого відповідним органом.

Крім того, слід зазначити, що одноразова грошова допомога, встановлена Колективним договором Украероруху, не відноситься до заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов'язкові норми, які передбачені трудовим законодавством.

Так, одноразова грошова допомога (матеріальна допомога) не належить до основного фонду оплати праці та є заохочувальними і компенсаційними виплатами; підстави та порядок надання, позбавлення заохочувальних виплат і компенсаційних виплат визначено колективним договором і додатками до нього, а також залежить від фінансової можливості підприємства, відповідно до колективного договору та додатків до нього.

Нарахування і виплата одноразової грошової допомоги не входить до структури заробітної плати, не передбачена нормами Кодексу законів про працю України та не відноситься до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, що визначені у ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці".

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з протоколу №7 від 17.03.2020 Засідання комісії з питань соціальних гарантій, пільг та компенсацій апарату управління Украерорух, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, визначеної у п. 6.25.1 Колективного договору (т. 1, а.с. 40).

Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст. 18 КЗпП України).

Контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором. Якщо власник або уповноважений ним орган (особа) порушив умови колективного договору, профспілки, що його уклали, мають право надсилати власнику або уповноваженому ним органу (особі) подання про усунення цих порушень, яке розглядається у тижневий строк. У разі відмови усунути порушення або недосягнення згоди у зазначений строк профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до суду (ст. 19 КЗпП України).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про колективні договори і угоди» на осіб, які представляють роботодавця чи профспілки або інші уповноважені трудовим колективом органи і з вини яких порушено чи не виконано зобов`язання щодо колективного договору, угоди, накладається штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і вони також несуть дисциплінарну відповідальність аж до звільнення з посади. На вимогу профспілок, іншого уповноваженого трудовим колективом органу роботодавець зобов`язаний вжити заходів, передбачених законодавством, до керівника, з вини якого порушуються чи не виконуються зобов`язання щодо колективного договору, угоди.

Будь- яких доказів про те, що профспілка зверталася до відповідача з поданням про усунення порушень колективного договору чи керівництво відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення умов Колективного договору не надано та на такі обставини позивач не посилається.

Навпаки надані сторонами докази підтверджують ту обставину, що питання про виплату матеріальної допомоги при звільненні розглянуто відповідним органом.

Матеріали справи не містять доказів, що рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної у п. 6.25.1 Колективного договору, яке оформлено протоколом №7 від. 17.03.2020, оспорювалося у визначеному законом порядку.

Також, матеріали справи не містять доказів, що це рішення скасовано чи визнано неправомірним.

Таким чином, зважаючи на наявність чинного рішення про відмову позивачці у виплаті одноразової грошової допомоги, Украерорух при звільненні ОСОБА_1 правомірно не здійснив останній таку виплату.

За обставин, коли матеріалами справи не встановлено порушень відповідачем умов колективного договору, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення одноразової грошової допомоги, передбаченої умовами Програми соціального захисту Колективного договору.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно вдався в оцінку рішення, яким відмовлено позивачці у виплаті одноразової грошової допомоги, зазначивши, що останнє не містить мотивів відхилення.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого не врахував, що є чинне рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, та дійшов помилкового висновку про задоволення цієї позовної вимоги, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення одноразової грошової допомоги, то наявні підстави і для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як похідної позовної вимоги.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", відповідачем сплачено судовий збір в сумі 11 157,88 грн (т. 2, а.с. 101, 111).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненніза своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Оскільки, суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу відповідача та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 11 157,88 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (ідентифікаційний код: 19477064; юридична адреса: 08300, Аеропорт, Київська область, м. Бориспіль) судовий збір в сумі 11 157 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят сім) грн 88 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай