Дата документу 17.06.2021
Справа № 334/3940/21
Провадження № 2-н/334/533/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

встановила:

07.06.2021 до суду надійшла заява публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж за підписом представника Лєлєкової В.В. (діє на підставі довіреності), в якій заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь заявника борг за спожиту електричну енергію у сумі 2 939,45 гривні.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Згідно ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст.161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Вказане твердження ґрунтується на положеннях п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заяву вмотивовано тим, що між заявником та боржником 18.12.2018 року укладено договір № 572728218 про користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_1 , на підставі якого до 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснювало постачання електричної енергії.

Копію договору № 572728218 про користування електричною енергією від 18.12.2018 заявником додано до заяви.

Разом з тим, заявник зазначає, що споживачем за період з 01.10.2018 року по 01.01.2019 року спожито 3 367 кВт.год, вартістю 3030,30 грн., на підтвердження якого надав детальний стан розрахунків за спожиту електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, заявником до заяви надано договір реструктуризації № П005194 від 18.12.2018, за умовами якого споживач зобов`язався сплатити заборгованість, що виникла у період з 01.05.2018 року по 14.12.2018 року у розмірі 3359,16 грн. рівними частинами до 10.12.2019 року, умови якого споживач належним чином не виконав.

Таким чином, до заяви не додані докази, які б свідчили про безспірність вимог заявника, адже договір № 572728218 про користування електричною енергією від 18.12.2018, на який посилається скаржник як на підставу надання послуг споживачеві, укладено пізніше, ніж зазначено в детальному стані розрахунків за спожиту електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 .

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яким роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити публічному акціонерному товариствау «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.