Справа № 579/1182/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2021 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 11 липня 2016 року він передав у борг ОСОБА_2 кошти в сумі 10280 доларів США, які він зобов`язався повернути до жовтня 2016 року . 10 серпня 2016 року ОСОБА_2 знову взяв у нього в борг кошти в сумі 20500 грн., які зобов`язався повернути на наступний день 11 серпня 2016 року. 14 вересня 2016 року ОСОБА_2 позичив кошти в нього в сумі 800 доларів США , які зобов`язався повернути до 1 листопада 2016 року . Тобто, вони з відповідачем уклали три договори позики , на підтвердження отримання коштів відповідач надав власноручно складені розписки від 11 липня 2016 року , 10 серпня 2016 року та 14 вересня 2016 року.

За уточненими позовними вимогами, посилаючись на положення Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг за договорами позики в сумі 11080 доларів США, 20500 грн., та 3 % річних від простроченого боргу в сумі 1545, 21 доларів США та 2946 грн. 94 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі , позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника , позовні вимоги просить залишити без задоволення.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у письмовій формі договір позики від 11 липня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 надано позику в розмірі 10280 доларів США, за умови повернення відповідачем в строк до жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 11.07.2016 року. (а.с.9).

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у письмовій формі договір позики від 14 вересня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 надано позику в розмірі 800 доларів США, за умови повернення відповідачем в строк до 1 листопада 2016 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 14.09.2016 року. (а.с.10).

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у письмовій формі договір позики від 10 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 надано позику в розмірі 20500 грн., за умови повернення відповідачем в строк до 11 серпня 2016 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 10.08.2016 року. (а.с.11).

Вказані договори є дійсними.

За змістом позову, ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання з повернення позики не виконав .

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач не оспорював Договори позики, укладені з ОСОБА_1 , зазначені договори позики судом не визнано не дійсними.

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення позивачу позичених сум коштів, тобто не виконує свої зобов`язання за Договорами позики. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України - відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78 - 80 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Відповідач відзиву на позов не надав та не надав доказів тих обставин, якими він заперечує проти позову.

Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Позивач просив стягнути борг за позикою в сумі 11080 доларів США, 20500 грн.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 16 ч. 2 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом встановленим законом.

Виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договорами позики від 11.07.2016 року (а.с.9), 14.09.2016 року (а.с.10), 10.08.2016 року. (а.с.11).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому на підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача борг за договорами позики від 11 липня 2016 року в розмірі 10280 доларів США, від 14 вересня 2016 року в розмірі 800 доларів США, від 10 серпня 2016 року в розмірі 20500 грн.

Суд ухвалює рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Оскільки кошти передавалися саме в доларах США та в національній валюті України, то поверненню підлягають 11080 доларів США та 20500 грн.

Відповідно до ч.2 ст.536, ч. 1 ст.1048 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за змістом позовних вимог просить стягнути 3 % річних від простроченого боргу .

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Суд вважає, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на наступний день після останнього дня закінчення терміну виконання грошового зобов`язання.

Борг за договором позики від 11 липня 2016 року становить 10280 доларів США, кількість днів прострочення - 1681.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1 листопада 2016 року по 9 червня 2021 року 3 % річних від простроченого боргу в сумі 1420 доларів США.

Борг за договором позики від 14 вересня 2016 року становить 800 доларів США, кількість днів прострочення - 1680.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 2 листопада 2016 року по 9 червня 2021 року 3 % річних від простроченого боргу в сумі 110 доларів США.

Борг за договором позики від 10 серпня 2016 року становить 20500 грн., кількість днів прострочення - 1762.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 12 серпня 2016 року по 9 червня 2021 року 3 % річних від простроченого боргу в сумі 2969 грн.

Судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні позову.

Питання по судовим витратам суд вирішує з дотриманням положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України.

Суд вважає , що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3571 грн. 67 коп. та витрати на правову допомогу 4000 грн.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 612, 1046, 1047,1049, 1212 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 247, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики від 11 липня 2016 року в розмірі 10280 доларів США, від 14 вересня 2016 року в розмірі 800 доларів США, від 10 серпня 2016 року в розмірі 20500 грн. та 3 % річних від простроченого боргу в сумі 1530 доларів США та 2969 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3571 грн. 67 коп. та витрати на правову допомогу 4000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 18 червня 2021 року.

Суддя О. В. Моргун