справа № 367/6947/20 головуючий у суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
провадження № 22-ц/824/2453/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24420 від 02 вересня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у сумі 22 007 грн.

ОСОБА_1 також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення за виконавчим написом № 24420 від 02 вересня 2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за договором позики у сумі 22 007 грн., а саме прострочена сума заборгованості за сумою кредиту у розмірі 500 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 14 284 грн. 20 коп., строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом у розмірі 6 322 грн. 80 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивач звертається до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі виданого виконавчого напису приватний виконавець Говоров П.В. відкрив виконавче провадження та вчинив ряд виконавчих дій, у тому числі, арештував кошти на картці, куди надходить заробітна плата ОСОБА_1 , чим позбавив заявника засобів для існування. Подальше виконання виконавчого напису, який на даний час оскаржується у судовому порядку, може призвести до порушення законних прав та інтересів позивача, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВЕЛЛФІН» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачзазначає, що суд не навів достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не зазначив, у чому саме існує загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен пересвідчитися чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно з законодавством повноваження. Суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб. Зупиняючи стягнення у виконавчому провадженні, суд не звернув увагу на права та обов`язки приватного виконавця, визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Суд не врахував вимог зазначеної статті та зробив необґрунтований висновок про можливість заборони приватному виконавцю здійснювати виконавчі дії щодо виконання виконавчого напису, що по суті є зупиненням виконання рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 просить визнатитаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, яким стягнуто з позивача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість у сумі 22 007 грн.На підставі зазначеного виконавчого листа постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, зазначаючи про те, що на його картці арештовано кошти.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності обраного виду забезпечення позову позовним вимогам є безпідставними, оскільки такий спосіб забезпечення позову як зупиненнястягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, чітко передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Посилаючись на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд не звернув увагу на права та обов`язки приватного виконавця, визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «ВЕЛЛФІН» залишив поза увагою право позивача, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Виконавець не буде позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії у разі, якщо потреба у зупиненні стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса відпаде.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.