Провадження 6/127/381/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «ФК «Довіра та Гарнтія» звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2014 року по цивільній справі №127/11703/14, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним розміром у розмірі 601 37,09грн. грн. та судові витрати в розмірі 3 654, 00 грн. 08.05.2019р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено стягувача за виконавчим листом, боржником за яким є ОСОБА_1 , виданим 25.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №.127/11703/14-ц, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Згідно постанови ВП №52356162 від 26.12.2017р. виконавчий документ було повернуто первісному стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому вказану постанову та інші документи було передано уповноваженим представником ПАТ «Дельта Банк» лише 28.04.2021р. Просить поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №127/11703/14 виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 25.09.2014р.

Представник заявника в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав просив задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін, які беруть участь у справі, не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2014 року по цивільній справі №127/11703/14, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним розміром у розмірі 601 37,09грн. грн. та судові витрати в розмірі 3 654, 00 грн.

08.05.2019р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено стягувача за виконавчим листом, боржником за яким є ОСОБА_1 , виданим 25.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №.127/11703/14-ц, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Згідно постанови ВП №52356162 від 26.12.2017р. виконавчий документ було повернуто первісному стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 11.07.2014р. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно позиції ВСУ від 26.09.2012 року №6-85 цс12, та від 04.11.2015 року №6-1486 цс15 поважними причинами пропуску строку є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції «пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представником заявника не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення його до виконання, а з наданих до суду матеріалів, суд не вбачає доказів та обставин, які б завадили стягувачу вчасно подати виконавчий документ до виконання у встановлений законом строк.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, з яких виконавчий документ не був вчасно пред`явлений до виконання, та, як наслідок, про відмову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись 260, 261, 433 ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні заяви товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 17.06.2021року.

Суддя: