Справа № 522/8230/19
Провадження № 2/522/3433/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Стандард Фінанс Групп», за участю третьої особи Реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «Стандард Фінанс Групп», за участю третьої особи Реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Позивач, з врахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію № 46741382 від 06.05.2019 р., прийняте державним реєстратором КП «АГЕНЦІЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ» Кушнеровою Р.В.; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію № 48059728 від 01.08.2019 р., прийняте державним реєстратором ДП «АГЕНЦІЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ» Дунай Х.Б.; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідні записи про внесення вказаних рішень і всі інші записи, що були внесення до вказаного реєстру після прийняття вказаних рішень.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в частині, не надсилання кредитором боржнику та не отримання останнім вимоги про усунення порушень та, відповідно, не надання доказів виконання цієї дії державним реєстраторам при здійсненні ними реєстраційних дій щодо спірного майна; недотримання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення вартості іпотечного майна на момент набуття права власності на нього; відсутність погодження розміру заборгованості позичальника за кредитним договором № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 р. та не співмірність вартості предмета іпотеки із сумою заборгованості за вказаним кредитним договором; порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року відмовлено представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявникові.

27 червня 2019 року від представника ТОВ «Стандард Фінанс Групп» адвоката Іскра С.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву та 02 березня 2020 року відзив на позовну заяву від 27.02.2020 р., в яких зазначено, що ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» проти позовної заяви заперечує, вважає її необґрунтованою, безпідставною, та стверджує, що право власності на спірне майно зареєстровано за ним відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та на підставі Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Ухвалою суду від 26 серпня 2019 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Ю.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано у реєстратора КП «Агенції державної реєстрації» () ОСОБА_2 матеріали справи, в якій містяться копії документів на підставі яких було вчинено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 6,3 кв.м. загальною площею 223,3 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 101) за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» () на підставі договору іпотеки.

Ухвалою суду від 10 січня 2020 року клопотання адвоката Канікаєва Ю.О. про витребування доказів задоволено частково. Витребувано із Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) копії реєстраційних справ, що включають документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наступних об`єктів нерухомості житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 68,3 кв. м., загальною площею 223,3 кв. м. (реєстраційний номер нерухомого майна 101; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101).

Протокольною ухвалою суду від 24 лютого 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

24 лютого 2021 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

19 березня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії реєстраційної справи № 101 на 2 аркушах та реєстраційної справи № 101 на 19 аркушах.

07 червня 2021 року від представника ТОВ «Стандард Фінанс Групп» адвоката Іскра С.Л. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Також, 07 червня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Ю.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

З огляду на вищевикладене, суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

20 вересня 2007 року між ОСОБА_3 , як позичальником, та Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», як кредитором, був укладений кредитний договір № 014/1388/81/04752, за умовами якого, позичальник отримав кредит в сумі 420 000 доларів США строком до 19.09.2027 р. за відсотковою ставкою 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 20.09.2007 року між ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», як іпотекодержателем, було укладено договір іпотеки за р. № 4299, відповідно до умов якого, предметом іпотеки є: домоволодіння, загальною площею 223,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, загальною площею 0,0770 га, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Договору про відступлення прав вимоги за Договорами іпотеки від 27 лютого 2019 року, ПАТ «ФІДОБАНК» відступив ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» право вимоги за кредитним договором № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 року, на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного 27.02.2019 року.

27.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК», як первісним іпотекодержателем, та відповідачем, як новим іпотекодержателем, було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за р. № 112, відповідно до умов якого ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» набуло прав іпотекодержателя, зокрема, і за договором іпотеки р. № 4299 від 20.09.2007 р., що підтверджується Додатком № 1 до договору відступлення.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 р. та утворенням заборгованості, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» надіслало на адресу ОСОБА_1 (іпотекодавця), письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання в порядку Закону України «Про іпотеку» за вих. № 30 від 15.03.2019 р. через оператора поштового зв`язку ПАТ «УКРПОШТА», що підтверджується копією самої письмової вимоги. Також листом було повідомлено ОСОБА_1 , що у випадку невиконання цієї Вимоги ТОВ «Стандард Фінанс Групп», як іпотекодержатель, задовольнить свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, а саме домоволодіння, що в цілому складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 68, 3 кв.м., загальною площею 223,3 кв.м., басейну -1, огорожі № 1-3, та земельна ділянка площею 0,0770 га. На якій розташоване вищезазначене домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 відповідно до п. 5.5 Іпотечного договору, посвідченого 20.09.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим № 4299, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або продажу третьої особи, у відповідності до ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

Факт отримання ОСОБА_1 . Вимоги підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про отримання від 25 березня 2019 року , квитанцією та роздруківкою з сайту ПАТ «УКРПОШТА» про операції відправлення.

Відповідно до вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за вих. № 30 від 15.03.2019 р. на дату відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, заборгованість за кредитним договором № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 р. становила 14 523 650 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 96 коп.

Відповідно до висновку про вартість, ринкова вартість об`єкту оцінювання, а саме: домоволодіння, загальною площею 223,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 0,0770 га, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , складає 4 728 528 (чотири мільйони сімсот двадцять вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 00 коп., що підтверджується звітом про оцінку майна від 27.04.2019 р., виготовленим ТОВ «НІКА-МОРІС».

Таким чином, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» задовольнило свої вимоги, як кредитора/іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та набуло право власності на іпотечне майно, а саме на: домоволодіння, загальною площею 223,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0770 га, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Розглянувши матеріали справи, надавши правової оцінки усім доказам, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, згідно з положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В свою чергу, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Отже, враховуючи вимоги вищевикладених правових норм, слід дійти висновку про те, що передача та реєстрація за іпотекодержателем права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання може відбутися: в позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Водночас, відповідно до п. 5.5. іпотечного договору від 20.09.2007 року способами задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, є: у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим та/або Кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок іпотеки. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого останній на власний розсуд може, зокрема, згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечені іпотекою вимоги іпотекодавця за кредитним договором шляхом набуття права власності. У цьому випадку договір про задоволення вимог іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

В свою чергу, відповідно до п. 6 Порядку реєстрації державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Згідно п. 61 Порядку реєстрації для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Надавши оцінку доказам, доданим ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» до суду, та матеріалам реєстраційної справи, надісланим до суду Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 р. про витребування доказів, судом встановлено, що у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» було надано реєстратору увесь пакет необхідних документів для реєстрації права власності, в тому числі, письмова вимога про усунення порушення основного зобов`язання в порядку Закону України «Про іпотеку» за вих. № 30 від 15.03.2019 р., яка була надіслана іпотекодавцю ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» через оператора поштового зв`язку ПАТ «УКРПОШТА».

Таким чином, у зв`язку з невиконанням боржником основних зобов`язань за кредитним договором № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 року ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на підставі іпотечного застереження та в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнило забезпечені іпотекою вимоги за кредитним договором, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме, домоволодіння, загальною площею 223,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0770 га, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна здійснені державним реєстратором з дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та на підставі Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Також судом встановлено, що в матеріалах справи наявний звіт про оцінку майна від 27.04.2019 р. та висновок про вартість майна, виготовлені ТОВ «НІКА-МОРІС», відповідно до яких ринкова вартість об`єкту оцінювання, а саме: домоволодіння, загальною площею 223,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 0,0770 га, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , складає 4 728 528 (чотири мільйони сімсот двадцять вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 00 коп.

Крім того, відповідно до вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за вих. № 30 від 15.03.2019 р. на дату відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, заборгованість за кредитним договором № 014/1388/81/04752 від 20.09.2007 р. становила 14 523 650 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 96 коп.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що сума боргу за кредитним договором значно перевищує ринкову вартість іпотечного майна.

Щодо аргументу позивача про відсутність погодження розміру заборгованості позичальника за кредитним договором з у зв`язку із вирішенням цього питання в рамках іншої судової справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Паралельно із розглядом цієї справи відбувався розгляд справи № 522/18292/14-ц за позовом ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступником якого є ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ФІДОБАНК» про захист прав споживачів, шляхом визнання кредитного договору неукладеним.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2018 року у справі № 522/18292/14-ц позов ПАТ «ФІДОБАНК» задоволено в повному обсязі, стягнено з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 10 106 333 грн. 01 коп., в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2018 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2018 р. у справі № 522/18292/14-ц залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.07.2020 р. у справі № 522/18292/14-ц рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2018 р. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2018 р. залишено без змін.

Надаючи оцінку доводам позивача про порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначає наступне.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Так, в позовній заяві зазначено, що нерухоме майно виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом у іноземній валюті та є єдиним житлом Позивача.

Проте суд, критично ставиться до даних тверджень, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів, того, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 є єдиним житлом Позивача.

Також, в матеріалах справи відсутній кредитний договір № 014/1388/81/04752 від 20 вересня 2007 року, що унеможливлює суд встановити для яких цілей було надано кредит.

За правилами частин 2, 3 статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи рішення у даній справі суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, враховуючи досліджені докази та встановлені фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження та спростовані наявними в матеріалах справи доказами, а тому, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-259,263-265,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Стандард Фінанс Групп», за участю третьої особи Реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 16 червня 2021 року

Суддя Чернявська Л.М.