Провадження 2/235/17/21
Справа 235/9187/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідачки-адвокатки Молчанової Н.В.

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, третя особа орган опіки та піклування Покровської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки майна із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, третя особа орган опіки та піклування Покровської міської ради. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09.11.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2012 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.03.2013 року - шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Після розлучення сторонами в судовому порядку розділено майно, яке було спільно нажите в період шлюбу.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2012 року (справа № 2/0529/2239/2012), яке залишено без змін Апеляційним судом Донецької області від 04.01.2013 року - за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по 1/2 частині за кожним на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3416266, сформованого 15.05.2013 року - за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на 1/2 частку спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

На реєстраційному обліку за вказаною адресою перебувають: з 11.05.2017 року - позивач ОСОБА_1 , з 18.12.2002 року - відповідач ОСОБА_2 , з 18.12.2002 року - ОСОБА_4 , 1994 р.н.(син відповідача); з 14.06.2004 року - ОСОБА_3 , 2004 р.н.(син сторін по справі).

В реалізації позивачем ОСОБА_1 прав співвласника на житлове приміщення, зокрема, експлуатації за призначенням виникли складнощі, оскільки відповідачем ОСОБА_2 чиняться суттєві перешкоди у вільному користуванні належною йому часткою квартири, встановити порядок користування об`єктом нерухомості неможливо з огляду на складні, напружені, недоброзичливі стосунки між сторонами.

Таким чином, у позивача виникла необхідність виділити в натурі частки у праві спільної часткової власності для правомірного здійснення прав власника згідно з чинним законодавством України.

Спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_2 свого часу була реконструйована, а саме в об`єкт нерухомості переобладнано дві самостійні, ізольовані однокімнатні квартири.

Згідно технічного паспорту на квартиру, який виготовлено станом на 19.02.2013року, квартира має загальну площу - 72,6 кв.м., складається з 3-х кімнат: 1-а кімната 19,8 кв.м., 2-а кімната 6,1 кв.м., 3-я кімната 17,8 кв.м., кухні площею 12,0 кв.м., вбиральні 3,0 кв.м., передпокою - 5,9; 8,0 кв. м.

З урахування плану квартири (масштаб 1:100), складеного КП «БТІ м. Покровська», приймаючи до уваги технічні показники, а саме, що житлове приміщення може мати два окремі виходи (через під`їзд № 1 та під`їзд № 2), - спільне майно може бути поділено між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна складає:

однокімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею - 37,7 кв.м. (коридор (передпокій) - 5.9 кв.м., кімната - 19,8 кв.м, кімната (кухня) - 12,0 кв.м;

однокімнатна квартира № 2 загальною площею 34,9 кв.м. (коридор (передпокій) - 8,0 кв.м., вбиральня - 3,0 кв.м., кімната - 6,1 кв.м., кімната - 17.8 кв. м.

Таким варіантом виділу ідеальних часток (в натурі) у праві спільної часткової власності, допущено відхилення в незначних обсягах від відповідності реальних частин ідеальним, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, не зачіпає прав сторін як власників, а також передбачається необхідність проведення незначних будівельних робіт - зробити вхід в квартиру АДРЕСА_4 , заложити двері між двома кодирорами.

Позивач для зручності та зрозумілості до позовної заяви долучається креслення з планом квартири, з кольоровим відтворенням вищеописаного варіанту розподілу між сторонами часток в натурі спільної сумісної квартири.

Позивач просить суд виділити йому в наурі (ідеальну частку) в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення загальною площею 34,9 кв.м., а саме: коридор (передпокій) - 8,00 кв.м., вбиральня - 3,0 кв.м., кімната - 6,1 кв.м., кімната 17,8 кв.м. Виділити ОСОБА_2 в натурі (ідеальну частку) в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення загальною площею 37,7 кв.м., а саме: коридор (передпокій) - 5.9 кв.м., кімната - 19,8 кв.м, кімната (кухня) - 12,0 кв.м.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - припинити.

Ухалою суду від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року за клопотання представника відповідача залучено до участі у справі третю особу орган опіки та піклування Покровської міської ради.

Відповідачкою відзив на позовні вимоги не надано.

Представник відповідачки у письмових поясненнях зазначила, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач надає висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості за №1905502 від 21.05.2020 року, виготовленого ФОП ОСОБА_5 . У відповідності до інформації що міститься в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , й не прибував та не здійснював технічну інвентаризацію квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затв. Наказом від 18.06.2007 N55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Розділом 2 цієї інструкції передбачено порядок поділу об`єктів нерухомого майна. Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. При підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії: уточняється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах: за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх

співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально. Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані:

а) кому належить об`єкт нерухомого майна;

б) на підставі яких правовстановлювальних документів;

в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна;

г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками;

г) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою;

д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси;

е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Таким чином, поділ об`єктів нерухомого майна здійснюється на підставі або нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами, або заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально. В даному випадку відповідач такої заяви не надавала. Також поділ об`єктів нерухомого майна можливо здійснити тільки після технічної інвентаризації об`єкта нерухомості. Здійснення технічної інвентаризації станом на момент складання висновку, тобто 21.05.2020 року, не відбувалося. Також це підтверджується копією технічного паспорту виготовленого 19 лютого 2013 року на вищевказану квартиру, який був використаний позивачем. В даній квартирі в наявності переобладнання, здійсненні після 2013 року, які позбавляють можливості надати будь-який висновок.

Стосовно порядку виділу в натурі частки з нерухомого майна, то він передбачений розділом 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, якою передбачено, що розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. При розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127 ( /0582-01). Суб`єкт господарювання готує Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2) для укладення договору про виділ в натурі частки з об`єкта нерухомого майна або договору про виділ частки з об`єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Пунктом 3.11 цієї Інструкції передбачено, що за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки, після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_6 просить виділити йому в натурі ідеальну частку у спільній частковій власності 34.9 кв.м., а ОСОБА_2 37.7 кв.м. Тобто ОСОБА_1 здійснено відступлення від ідеальних часток, що передбачає здійснення стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації, на яку вона категорично не погоджується.

Крім того, вважає, що виділення, частки в натурі зі спільної часткової власності також неможливо, оскільки це завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

З урахуванням викладеного, на думку представника відповідачки, позовні вимоги являються необґрунтованими, не доведені належними доказами, та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.09.2020 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась. Представник відповідачки надала пояснення щодо заявлених позовних вимог, проти позовних вимог заперечувала.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року за клопотанням представника відповідача призначена судова будівельно-технічна експертиза. На вирішення експертів поставлено питання: визначити можливі варіанти виділення співвласникам квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , часток у квартирі, визначивши не менше двох варіантів, врахувавши при цьому фактичний порядок користування квартирою; визначити розміри компенсацій для співвласників житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , у разі відхилення від ідеальних часток у праві власності за кожним з запропонованих варіантів виділення; яка дійсна (ринкова) вартість 1/2 частки квартири позивача, за адресою; АДРЕСА_1 ; яка вартість будівельних робіт, з урахуванням будівельних матеріалів, по реконструкції квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Витрати по оплаті послуг експертів покладено на відповідачку ОСОБА_2 .

Однак, експертизу проведено не було, матеріали цивільної справи повернуті суду, у зв`язку з тим, що рахунок за експертизу відповідачкою сплачено не було.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 01 лютого 2021 року.

До судового засідання 01.02.21 року сторони та учасники прави не з`явились. Позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідачки надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить винести на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 28.12.2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 . Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.03.2013 року рішення змінено (а.с.10, 11).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 14.11.2012 року визнано за ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині за кожним від квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.01.2013 року рішення суду залишено без змін (а.с.19-21).

За технічним паспортом, який виготовлено станом на 19.02.2013 року, квартира АДРЕСА_2 ) складається з 3-х кімнат житловою площею 43,7 кв.м., у тому числі 1-а кімната 19,8 кв.м., 2-акімната 6,1 кв.м., 3-а кімната 17,8 кв.м., кухні - 12,0 кв.м., вбиральні (сполученої) - 3,0 кв.м., передпокою 5,9; 8,0 кв.м. Загальна площа квартири - 72,6 кв.м. (а.с. 23-25).

Позивачем власноручно виготовлено план квартири, де він позначив які кімнати повинні бути виділені йому, а які відповідачці (а.с.26). З цього плану вбачається, що позивачу можуть бути виділені: житлова кімната площею - 17,8 кв.м., житлова кімната - 6,1 кв.м., ванна кімната - 3,0 кв.м., передпокій - 8,0 кв.м. Загальна площа - 34,9 кв.м. Відповідачці: житлова кімната - 19,8 кв.м., кухня - 12,0 кв.м. та передпокої - 5,9 кв.м. Загальна площа - 37,7 кв.м. Враховуючи розташування кімнат та допоміжних приміщень у власність позивача відходить 2 житлові кімнати, передпокої та ванна кімната. У відповідачки залишається 1 житлова кімната, передпокої та кухня. З цієї схеми вбачається, що можливо зробити два окремі входи. Проте, суд не може прийняти дану схему, як належний та допустимий доказ, який може бути обґрунтуванням поділу квартири саме у такий спосіб. Позивач зазначаючи про те, що для переобладнання достатньо тільки закласти двірний отвір між кухнею та передпокої (8,0 кв.м.), та зробити один вхід до квартири, не приводить способи вирішення питання щодо комунікацій, а саме які переобладнання необхідно зробити у водопостачанні, водовідведенні, опаленні, газопостачанні, електропостачанні, а також хто повинен нести витрати по переобладнанню комунікацій. Дане питання міг вирішити кваліфікований судовий експерт, рекомендувавши необхідні переобладнання з метою розділу однієї квартири на два окремі об`єкти нерухомості. Проте, не дивлячись на те, що судом неодноразово роз`яснювалось право заявити клопотання, позивачем таке клопотання не заявлене. Відповідачка не провела оплату послуг експерта, тому відповідна експертиза проведена не була.

У спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 1994 р.н. ОСОБА_3 , 2004 р.н.(а.с.60).

Позивачем до суду надано висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, який виконано 21.05.2020 року ФОП ОСОБА_5 (а.с.104).

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

ФОП ОСОБА_5 про відповідальність за завідомо неправдивий висновок не попереджався. Про те, що дана особа оглядала квартиру на місцевості, а не за даними технічного паспорту та кресленнями, які виготовлені самим позивачем, висновок відомостей не містить. ФОП ОСОБА_5 вказує, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено та склад новоутворених об`єктів нерухомого майна наступний:

1.Квартира АДРЕСА_7 , а саме кімнати: 19-1 передпокій - 5,9 кв.м., 19-2 житлова - 19.8 кв.м., 19-3 кухня - 12,0 кв.м., загальною площею - 37,7 кв.м. та житловою площею - 19,8 кв.м.

2.Квартира АДРЕСА_8 , а саме кімнати: 19-4 передпокій - 8,0 кв.м., 19-5санвузол - 3,0 кв.м., 19-6 житлова - 6,1 кв.м., 19-7житлова - 17,8 кв.м., загальною площею - 34,9 кв.м. та житловою площею - 23,9 кв.м.

З урахуванням позовних вимог у власність ОСОБА_1 повинна перейти квартира АДРЕСА_8 , загальною площею - 34,9 кв.м. та житловою площею - 23,9 кв.м. У власність ОСОБА_2 повинна перейти квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальною площею - 37,7 кв.м., житловою площею - 19,8 кв.м.

Позивач погоджуючись на те, що у його власність перейде квартира меншою площею зазначає, зазначає, що не має наміру вимагати компенсацію. Проте, за таким поділом у власність відповідачки ОСОБА_2 перейде квартира більшою загальною площею, але менше ніж на 4 кв.м. житловою.

Вказаний висновок не містить будь-яких варіантів вирішення питання щодо комунікацій. Відповідачка фактично позбавляється ванної кімнати та повинна буде обладнувати її в житловій кімнаті або у кухні, при цьому у користуванні позивача залишається ванна кімната та можливість обладнати у житловій кімнаті площею 6,1 кв.м. кухню.

Згідно з частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ квартири в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину квартири, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) квартири, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину або в разі, коли є технічна можливість переобладнання в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу квартири в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу квартири відповідно до часток співвласників.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні ст. ст. 364, 367, 376 ЦК України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі №6-286цс15, Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що, «оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

У пунктах 6 та 7 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює права приватної власності громадян на житловий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року, Верховний Суд України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Аналізуючи зазначені норми матеріального та процесуального права, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду України, з`ясовуючи вказані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо та у їх сукупності, суд вважає, що виділ частки із майна, що є у спільній часткової власності, можливий, якщо при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа (житлова та підсобна), яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідачка є власниками у рівних долях спірної квартири, та мають право на виділ своєї частки в натурі. Проте, суду не надано належних та допустимих доказів з яких можна зробити, що у випадку поділу квартири за варіантом, який пропонує позивач, можливо створити два окремі об`єкти нерухомого майна, кожен з окремою системою життєдіяльності (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), що унеможливлює проведення виділу частки у такий спосіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись статтями 2, 3, 4, 5, 12-13, 59, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, третя особа орган опіки та піклування Покровської міської ради - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В судовому засіданні 01 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 06.02.2021 року.

Суддя: