КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/15616/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2792/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

05 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду (франшизу) в розмірі 1 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 62 514, 50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.05.2019року в м. Києві відбулося ДТП за участю автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Хонда» д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Зазначає, що згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року подія сталася з вини ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке виплатило позивачу на відшкодування шкоди суму в розмірі 33 936, 77 грн.

Проте, відповідно до актів виконаних робіт ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» вартість затрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу позивача склала 97 451, 27 грн., у зв`язку із викладеним вважає, що страховою компанією не в повному обсязі відшкодовано завдану шкоду, натомість ОСОБА_4 зобов`язана відшкодувати франшизу, визначену полісом.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем заподіяна моральна шкода, оскільки після ДТП у позивача порушились нормальні життєві зв`язки, був позбавлений тривалий час користуватися транспортним засобом для власних потреб та потреб родини, а також у зв`язку зі зміною емоційно-психологічного стану виникли напружені ситуації на роботі та вдома, що призвело до порушення звичайного, нормального способу життя.

У січні 2020 року надійшла заява ОСОБА_2 про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 62 514, 50 грн. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду від 13 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі,вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до актів виконаних робіт, виданих ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість затрат на відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля «Хонда», н.з. НОМЕР_2 складає: 97 451 гривень 27 копійок, а саме: акт виконаних робіт від 24.05.2019 року № 629к на суму 902,88 грн.; акт виконаних робіт від 12.08.2019 року № 1010к на суму 78 205,25 грн.; акт виконаних робіт від 17.08.2019 року № 1025к на суму 18 343,14 грн., при цьому, суд першої інстанції не врахував фіскальні чеки на підтвердження сплати позивачем вартості тривалого відновлювального ремонту, а також, вказані чеки підтверджують сплату позивачем ПДВ, які включені до сплачених сум.

Зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування позивачеві лише у розмірі 33 936,77 гривень, то невідшкодованою залишається майнова шкода в розмірі 97 451,27 - 33 936,77 = 63 514,50 грн., тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, яка була сплачена позивачем на користь ПАТ «Дніпро Мотор Інвест».

Вважає, що оскільки автомобіль було відремонтовано на офіційному сервісному центрі, позивач поніс збитки, тому розмір збитку про відшкодування повинен визначатися не звітом оцінювача про можливу вартістьвідновлювального ремонту, а як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлювальний ремонт.

Щодо моральної шкоди позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, а саме постанову від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц та зазначає, що пошкодження власного майна негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди є безпідставними.

В апеляційній скарзі скаржник просив викликати в судове засідання представника позивача.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладенеколегія суддів не вбачає необхідності виклику сторін для надання пояснень.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав додаткове обґрунтування апеляційної скарги, в якій скаржник зазначає, що відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11-0/59/7, складеного 16.09.2019 року суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 , значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 0.583, враховуючи акти виконаних робіт вважає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 52 092,23 грн. (78 205,24 грн. (загальна вартість запчастин) х (1-0,583) +19 246,03 грн. (загальна вартість робіт та матеріалів).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 24.05.2019 року в м. Києві трапилася ДТП за участю автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля «Хонда» д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року подія сталася з вини відповідача, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АМ/4487554.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4487554 вбачається, що ліміт відповідальності становить: за шкоду завдану майну - 100 000 грн., за шкоду завдану життю та здоров'ю - 200 000 грн.

Встановлено та визнано учасниками справи, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 33 936, 77 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після отримання страхового відшкодування у вказаному розмірі позивач рішення страхової компанії про виплату страхової суми не оскаржив в порядку передбаченому п.36.7 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також Акти виконаних робіт по відновлювальному ремонту автомобіля позивача не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували, що саме на суму 97 451, 27 грн. завдано збитків позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відсутній Звіт суб`єкта оціночної діяльності про розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, в якому б було зазначено розмір шкоди. Разом з тим, позивачем не спростовано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №11-D/59/7 від 16.09.2019 року, на підставі якого йому було виплачено страхове відшкодування.

Щодо моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності завданої йому моральної шкоди.

Проте, з таким висновком суду першої інстанціїколегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

За змістом статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, при розрахунку вартості деталей, які потрібно замінити в ході відновлювального ремонту, необхідно застосування коефіцієнту фізичного зносу, поняття якого наведено в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика). Так згідно з п.1.6. Методики під поняттям «фізичний знос» розуміють втрату вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.

Необхідність застосування такого коефіцієнту також передбачено статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, та правильно застосований судом першої інстанції.

Згідно постанови Верховного суду від 25.03.2019 року у цивільній справі №591/3152/16-ц, зроблено висновок про те, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. При цьому в постанові від 30.10.2019 року в справі №753/19288/14-ц, Верховний Суд також зазначив, що «...у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, шо понесла відповідні витрати».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано Акт виконаних робіт і Гарантійний талон № 629к від 24.05.2019 року та калькуляцію орієнтовної вартості ремонтно - відновлювальних робіт та запасних частин від 24.05.2019 року. Порівнюючи зміст акту виконаних робіт та ремонтної калькуляції №59117 від 27.05.2019 року про визначення вартості матеріального збитку для з`ясування підстав різниці в сумах за висновками цих документів судом встановлено, що обидві калькуляції складались на підставі протоколу огляду колісного транспортного засобу, підписаного власником ОСОБА_2 та аварійним комісаром.

Порівнюючи зміст калькуляції орієнтовної вартості ремонтно - відновлювальних робіт та запасних частин від 24.05.2019 року, який наданий позивачем та ремонтної калькуляції №59117 від 27.05.2019 року, яка надана ТДВ СК «Альфа-Гарант» про визначення вартості матеріального збитку для з`ясування підстав різниці в сумах за висновками цих звітів судом встановлено, що суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 в ремонтній калькуляції №59117 зазначено: Двері задні - ліві підлягають ремонту та фарбуванню, а в калькуляції від 24.05.2019 року, зазначено: «замена задней левой двери», натомість, на копії протоколу огляду колісного транспортного засобу від 27.05.2019 року в розділі «Назва деталі та опис пошкоджень» у рядку порядкового номеру 3, зазначено: задні ліві двері - деформація, підлягають ремонту, проте позивач в примітках вказав, що згідно поданої ним калькуляції ремонтно - відновлювальних робіт та запасних частин, задні ліві двері підлягають заміні.

Судом встановлено, що на підтвердженняпроведення позивачем ремонту автомобіля, ОСОБА_2 надано товарні чеки згідно яких за складові частини сплачено 78205,25 грн. з яких 13034,21 грн. ПДВ (фіскальний чек № 0022 від 04.07.2019 року на суму 48 686,88 грн., фіскальний чек № 0030 від 05.07.2019 року на суму 29 518,37 грн.), за послуги та матеріали сплачено 18343,14 грн. з яких 3057 грн. ПДВ (фіскальний чек № 0015 від 17.08.2019 року).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11-0/59/7 від 16.09.2019 року складений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 значення коефіцієнта Фізичного зносу КТЗ становить 0.583.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда», н.з. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без врахування ПДВ становить 42462,27 грн. (48686,88 грн. * (1- 0,583) + 15285,95 грн.). Судом встановлено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант»виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 33 936, 77 грн., а ОСОБА_4 виплатила позивачу 1000 грн. (франшиза), отже залишок відшкодування у межах ліміту становить 7525,50 грн. (41462,27 грн. - 33936,77 грн.).

Вказані витрати фактично понесені ОСОБА_2 .

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постановіВерховного Суду України від 13.03.2018 року у справі № 910/9396/17.

Судом встановлено, що позивачем фактично виконано відновлювальний ремонт автомобіля та сплачено кошти з врахуванням ПДВ в розмірі 16091,41 грн. (13034,21 + 3057,19 грн.) - ПДВ на вартість матеріалів та складових).

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 23616,91 грн. (7525,50 грн. + 16091,41 грн.).

Колегія суддів не може погодиться з доводами апеляційної скарги, щодо сплати послуги про складання калькуляції ремонту D1-047 в розмірі 902,88 грн., калькуляція орієнтовної вартості ремонтно - відновлювальних робіт та запасних частин від 24.05.2019 року не є підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки страхове відшкодування встановлено страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Крім того, згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відмовляючи у стягненні моральної шкоди,суд першої інстанції не врахував, що сам факт пошкодження майна особи спричиняє для неї певні душевні переживання і з врахуванням принципу пропорційності та справедливості колегія суддів вважає за необхідне стягнутиз ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга вимоги підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 1152,60 грн. пропорційно.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Код , адреса фактичного місцезнаходження: вул. Г.Топоровського 14, Дніпровський р-н, м. Київ, 02100) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі 23616 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 576,30 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Код , адреса фактичного місцезнаходження: вул. Г. Топоровського 14, Дніпровський р-н, м. Київ, 02100) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 576,30 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді