Справа № 645/2114/21
Провадження № 2/645/1388/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді - Шарка О.П., секретаря судових засідань - Христенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду у місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код 41184403), заборгованість за кредитним договором від 17.04.2018 року № 1697371 у розмірі 142315 грн.00 коп. (сто дві тисячі триста п`ятнадцять гривень), а також сплачений судовий збір

В обґрунтування позову зазначив, що 17.04.2018 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АІА ФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено Договір про надання кредиту № 1697371 від 17.04.2018 року. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 р. та акцептована відповідачем 17.04.2018 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача

(вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст.

12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639

Цивільного Кодексу України) Заявки відповідача № 1697371 від 17.04.2018 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Після укладення договору повідомлення про його укладення було направлено на електронну пошту відповідача, зазначену ним в особистому кабінеті на сайті credit365.ua - . Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора БМБ-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Витяг з реєстру відправлених БМБ- повідомлень, надісланих Відповідачу. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію": датою укладення Договору є 17.04.2018 р. Умови Договору містяться в Розділі III Оферти. Згідно п. 1.1 Договору: "1.1. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю Кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою Кредитодавцем Заявкою Позичальника." Згідно п. 2.1 Договору: "2.1. Договір укладається за кожною окремою погодженою Заявкою Позичальника на строк Кредиту, визначений в такій Заявці." Згідно п. 2.2 Договору:"2.2. Сума Кредиту та строк повернення Кредиту в межах, визначених Договором, зазначається в Заявці Позичальника, що формується Позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов Договору." З урахуванням наведених положень Договору, умови кредитування відповідача вказані в Заявці і є наступними: строк кредитування - 30 днів, сума кредиту - 9000 грн., сума процентів - 2849 грн., всього до сплати -11849 грн. Відповідно по п2.6. Датою надання Кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на Рахунок Позичальника. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в день надання Кредиту." Грошові кошти у розмірі 9000 грн перераховані на рахунок Відповідача 17.04.2018 р., про що свідчить копія платіжного доручення № 12391 від 17.04.2018 р Згідно п. 3.2.1 Договору: 3.2.1 Кредитодавець зобов`язується надавати Позичальнику Кредит в порядку і на умовах, визначених Договором. Отже позивачем, як Кредитодавцем Відповідача, належним чином виконано зобов`язання, передбачені п. 3.2.1 Договору. Згідно п. 2.10 Договору: 2.10. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Таким чином термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за Договором - до 17.05.2018 р. Відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Водночас, відповідачем тричі були внесені платежі для погашення заборгованості, що слугує черговим підтвердженням обізнаності відповідача щодо власних зобов`язань за укладеним кредитним договором. Вказані грошові кошти з урахуванням п.2.12. Договору, були зараховані в рахунок погашення заборгованості наступним чином: 21.05.2018 року - 247 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом), 25.05.2018 року - 250 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом), 12.06.2018 року - 100 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом). На дату складання цієї позовної заяви, прострочення Відповідача з повернення Кредиту становить 1049 днів. У передбачений п.2.11 Договору період за користування кредитом нараховувалися проценти за первинною процентною ставкою (1,06% в день, 386,9% річних). За період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти відповідно п.2.9, 2.11 Договору. Згідно п. 4.2 Договору: "4.2. У випадку прострочення строку повернення Кредиту Позичальник сплачує за кожний день неповернення Кредиту пеню від суми Кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу." Пеня за період прострочення= Сума кредиту * облікова ставка НБУ / 100 * кількість днів прострочення / 365. В період з 18.05.2018 р. по 13.07.2018 р. (56 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17/100*56/365 = 234 грн. В період з 13.07.2018 р. по 07.09.2018 р. (56 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17,5/100*56/365 = 241 грн. В період з 07.09.2018 р. по 26.04.2019 р. (287 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*18/100*287/365 = 1273 грн. В період з 26.04.2019 р. по 19.07.2019 р. (84 дні) пеня за період прострочення становить: 9000*17,5/100*84/365 = 362 грн. В період з 19.07.2019 р. по 06.09.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17/100*49/365 = 205 грн. В період з 06.09.2019 р. по 25.10.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*16,5/100*49/365 = 199 грн. В період з 25.10.2019 р. по 13.12.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*15,5/100*49/365 = 187 грн. В період з 13.12.2019 р. по 31.01.2020 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*13,5/100*49/365 = 54 грн. В період з 31.01.2020 р. по 29.02.2020 р. (29 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*11/100*29/365 = 38 грн. 234 + 241 + 1273 + 362 + 205 + 199 + 187 + 54 + 38 = 2793 грн. Загальна сума кредиту становить 9000 грн. Отже, фактичний розмір пені, що підлягає стягнення, від суми кредиту становить: 0.15 *9000 = 1350 грн. Індекс інфляції за період прострочення= Сума кредиту * індекс інфляції / 100 - сума кредиту. Травень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Червень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Липень 2018 = 9000 * 99,3 / 100 - 9000 = - 63 грн Серпень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Вересень 2018 = 9000 * 101,9 / 100 - 9000 = 171 грн Жовтень 2018 = 9000 * 101,7 / 100 - 9000 = 153 грн Листопад 2018 = 9000 * 101,4 / 100 - 9000 = 126 грн Грудень 2018 = 9000 * 100,8 / 100 - 9000 = 72 грн Січень 2019 = 9000 * 101,0 / 100 - 9000 = 90 грн Лютий 2019 = 9000 * 100,5 / 100 - 9000 = 45 грн Березень 2019 = 9000 * 100,9 / 100 - 9000 = 81 грн Квітень 2019 = 9000 * 101,0 / 100 - 9000 = 90 грн Травень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Червень 2019 = 9000 * 99,5 / 100 - 9000 = - 45 грн Липень 2019 = 9000 * 99,4 / 100 - 9000 = - 54 грн Серпень 2019 = 9000 * 99,7 / 100 - 9000 = -27грн . Вересень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Жовтень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Листопад 2019 = 9000 * 100,1 / 100 - 9000 = 9 грн Грудень 2019 = 9000 * 99,8 /100-9000 = - 9 грн Січень 2020 = 9000 * 100,2 /100-9000 =18 грн Лютий 2020 = 9000 * 99,7 /100-9000 = - 27 грн -63+171 + 153 + 126 + 72 + 90 + 45 + 81 + 90 + 63 -45- 54-27 + 63 + 63 + 9-9 + 18-27 = 765. Таким чином, станом на 31.03.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором від 17.04.2018 року № 1697371 у розмірі 142315 грн., яка складається з наступного: сума кредиту - 9000 грн., проценти (згідно п.п.2.9, 2.11 Договору ) - 130939 грн., інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦК України) - 1026 грн., пеня (згідно п.4.2 Договору ) - 1350 грн.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним вище.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, вважаючи їх необґрунтованими і безпідставними. Надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що жодних кредитних договорів з позивачем він не укладав, позивачем не надано доказів укладення договору №1697371 від 17.01.2018 року, пропозиція (оферта), укладення кредитного договору не містить ні підпису, ні іншої відмітки, яка б свідчила про ознайомлення позичальника з умовами договору. На думку відповідача, позивачем не доведено факт виникнення між ними зобов`язань, не надано належних доказів, що саме відповідачем було застосовано будь яким способом ідентифікатор, зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь - яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно - телекомунікаційній системі позивача.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що

Судом встановлено, що 17.04.2018 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АІА ФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено Договір про надання кредиту № 1697371 від 17.04.2018 року. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 р. та акцептована відповідачем 17.04.2018 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача

(вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст.

12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639

Цивільного Кодексу України) Заявки відповідача № 1697371 від 17.04.2018 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Після укладення договору повідомлення про його укладення було направлено на електронну пошту відповідача, зазначену ним в особистому кабінеті на сайті credit365.ua - .

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і , відповідно укладання договору здійснюється наступним чином: коли клієнт на веб- сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки, договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ - сервіс надсилається на телефоний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SMS- відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.

Безпосередньо дії відповідача в інформаційно - телекомунікаційній системі відображені в Реєстру дій клієнта та ТОВ « АІА ФІНАНС ГРУП» щодо укладення зазначеного договору.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно пунктів 12-13 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Даних , щодо оскарження укладеного кредитного договору суду надано не було.

Суд вважає, що позивач посилаючись на обставини укладання між сторонами зазначеного вище договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України « Про електронну комерцію», ця обставина підтверджується заявкою № 1712761 від 22.05.2018 року , де відповідач ОСОБА_1 зазначеною заявою ідентифікував себе в інформаційно- телекомунікаційній системі суб,єкта електронної комерції, надавши про себе відповіді , данні паспорту, банківського ( карткового) рахунку та банківської установи, та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписав зазначену заяву.

Умови договору містяться в розділі ІІІ оферти.

Згідно п. 1.1 договору: « кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов,язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.

Згідно п. 2.1 договору: « договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці»

Згідно п. 2.2. договору: « сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору.

Згідно п. 2.6 договору: « датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту.

Відповідно платіжного доручення № 12391 від 17.04.2018 року вбачається, що грошові кошти у розмірі 9000 грн перераховані 17.04.2018 року ( з урахуванням наведених положень договору, умови кредитування відповідача вказані в заявці) на особистий рахунок відповідача.

Згідно п. 3.2. договору: « кредитодавець зобов,язується надавати позичальнику кредит а порядку і на умовах визначених договором.

Отже позивачем, як кредитодавцем відповідача, належним чином виконано зобов,язання.

Згідно п. 2.10 договору: « позичальник зобов,язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені п. 2.8 договору, в останій день строку користування кредитом.

Тому, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 17.05.2018року.

Відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено.

Однак, відповідачем тричі були внесені платежі для погашення заборгованості, що слугує черговим підтвердженням обізнаності відповідача щодо власних зобов`язань за укладеним кредитним договором. Вказані грошові кошти з урахуванням п.2.12. Договору, були зараховані в рахунок погашення заборгованості наступним чином: 21.05.2018 року - 247 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом), 25.05.2018 року - 250 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом), 12.06.2018 року - 100 грн. (погашення заборгованості по процентам (кредитом). На дату складання цієї позовної заяви, прострочення Відповідача з повернення Кредиту становить 1049 днів.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем вимога у відповідності до п.2 ст. 625 ЦК України була відправлена 17.03.2021 року.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У передбачений п.2.11 Договору період за користування кредитом нараховувалися проценти за первинною процентною ставкою (1,06% в день, 386,9% річних).. Обов,язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування»

Тобто договором між позивачем та відповідачем встановлено порядок нарахування процентів в період після прострочення, і цей порядок повністю збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12

Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частина 5 статті 11 вказаного Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У п.9.1 договору кредиту відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщено на сайті кредитодавця.

Таким чином, суд вважає, що між ТОВ « АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився.

Суд доходить висновку про те, що договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Згідно п. 4.2 Договору: "4.2. У випадку прострочення строку повернення Кредиту Позичальник сплачує за кожний день неповернення Кредиту пеню від суми Кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу." Пеня за період прострочення= Сума кредиту * облікова ставка НБУ / 100 * кількість днів прострочення / 365. В період з 18.05.2018 р. по 13.07.2018 р. (56 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17/100*56/365 = 234 грн. В період з 13.07.2018 р. по 07.09.2018 р. (56 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17,5/100*56/365 = 241 грн. В період з 07.09.2018 р. по 26.04.2019 р. (287 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*18/100*287/365 = 1273 грн. В період з 26.04.2019 р. по 19.07.2019 р. (84 дні) пеня за період прострочення становить: 9000*17,5/100*84/365 = 362 грн. В період з 19.07.2019 р. по 06.09.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*17/100*49/365 = 205 грн. В період з 06.09.2019 р. по 25.10.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*16,5/100*49/365 = 199 грн. В період з 25.10.2019 р. по 13.12.2019 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*15,5/100*49/365 = 187 грн. В період з 13.12.2019 р. по 31.01.2020 р. (49 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*13,5/100*49/365 = 54 грн. В період з 31.01.2020 р. по 29.02.2020 р. (29 днів) пеня за період прострочення становить: 9000*11/100*29/365 = 38 грн. 234 + 241 + 1273 + 362 + 205 + 199 + 187 + 54 + 38 = 2793 грн. Загальна сума кредиту становить 9000 грн. Отже, фактичний розмір пені, що підлягає стягнення, від суми кредиту становить: 0.15 *9000 = 1350 грн. Індекс інфляції за період прострочення= Сума кредиту * індекс інфляції / 100 - сума кредиту. Травень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Червень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Липень 2018 = 9000 * 99,3 / 100 - 9000 = - 63 грн Серпень 2018 = 9000 * 100,0 / 100 - 9000 = 0 грн Вересень 2018 = 9000 * 101,9 / 100 - 9000 = 171 грн Жовтень 2018 = 9000 * 101,7 / 100 - 9000 = 153 грн Листопад 2018 = 9000 * 101,4 / 100 - 9000 = 126 грн Грудень 2018 = 9000 * 100,8 / 100 - 9000 = 72 грн Січень 2019 = 9000 * 101,0 / 100 - 9000 = 90 грн Лютий 2019 = 9000 * 100,5 / 100 - 9000 = 45 грн Березень 2019 = 9000 * 100,9 / 100 - 9000 = 81 грн Квітень 2019 = 9000 * 101,0 / 100 - 9000 = 90 грн Травень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Червень 2019 = 9000 * 99,5 / 100 - 9000 = - 45 грн Липень 2019 = 9000 * 99,4 / 100 - 9000 = - 54 грн Серпень 2019 = 9000 * 99,7 / 100 - 9000 = -27грн . Вересень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Жовтень 2019 = 9000 * 100,7 / 100 - 9000 = 63 грн Листопад 2019 = 9000 * 100,1 / 100 - 9000 = 9 грн Грудень 2019 = 9000 * 99,8 /100-9000 = - 9 грн Січень 2020 = 9000 * 100,2 /100-9000 =18 грн Лютий 2020 = 9000 * 99,7 /100-9000 = - 27 грн -63+171 + 153 + 126 + 72 + 90 + 45 + 81 + 90 + 63 -45- 54-27 + 63 + 63 + 9-9 + 18-27 = 765.

Таким чином, станом на 31.03.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором від 17.04.2018 року № 1697371 у розмірі 142315 грн., яка складається з наступного: сума кредиту - 9000 грн., проценти (згідно п.п.2.9, 2.11 Договору ) - 130939 грн., інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦК України) - 1026 грн., пеня (згідно п.4.2 Договору ) - 1350 грн.

Відповідач не надав суду доказів на спростування факту наявності заборгованості у вказаному розмірі, тому вказана заборгованість, на думку суду, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню.

Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.76, ч. 1,2ст.77, ч. 1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1,3ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору,а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись ст.13, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст..525, 526, 530, 536, 549, 551, 610, 627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд-

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код 41184403), заборгованість за кредитним договором від 17.04.2018 року № 1697371 у розмірі 142315 грн.00 коп. (сто сорок дві тисячі триста п`ятнадцять гривень).

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код 41184403), сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 16.06.2021 року.

Головуючий-суддя: