Номер провадження: 22-ц/813/4148/21
Номер справи місцевого суду: 503/156/19
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року у складі судді Сердюка Б.С.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, просив встановити порядок зустрічей : кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 21:00 години неділі, за місцем фактичного проживання позивача без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі, до бабусі і дідуся до досягнення дитиною повноліття; почергово, через один рік, в день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 15:00 години до 21:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 21:00 години неділі, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; кожен день народження діда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15:00 години до 21:00 години, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; кожен день народження баби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15:00 години до 21:00 години, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; почергово, кожного року, 31 грудня з 15:00 по 03 січня до 21:00 та з 15:00 години 06 січня до 21:00 години 07 січня, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; почергово, кожного року, в день святкування Пасхи з 15:00 години п`ятниці до 21:00 години неділі, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; кожні шкільні канікули другої половини в літній та зимовий період не менше Ѕ їх частини для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, без обмеження місця прогулянок до досягнення дитиною повноліття; шляхом необмеженого спілкування батька з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , 2011 року народження. 05.02.2014 шлюб між сторонами розірвано, дитина після розірвання шлюбу проживає в м. Кодимі Одеської області. Він проживає в м. Одесі і намагається брати активну участь у вихованні сина, однак домовленості з відповідачкою щодо порядку спілкування з дитиною виконуються лише частково. На неодноразові звернення до відповідача із проханням дозволити іноді брати сина до свого місця проживання в м. Одесу з метою спілкування з ним, здійснення купівлі особистих речей, іграшок, відвідування розважальних дитячих закладів, відповідач знаходить ряд причин для відмови. Зазначає, що при спробах зустрічі з сином відповідач намагається обмежити спілкування з ним. Позивач вважає, що його права як батька є порушеними. Вказує, що численні спроби вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок позитивного результату не дали, тому він змушений звернутися до суду.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено участь батька у спілкуванні та вихованні сина: 1) шляхом встановлення зустрічей з дитиною: кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька дитини; почергово, через один рік, в день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; половину днів шкільних канікул (в літній та зимовий період) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, за попереднім узгодженням періоду з матір`ю дитини; 2) шляхом необмеженого спілкування батька з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити, дозволити ОСОБА_2 спілкуватися з сином до досягнення ним 15 років та брати участь у вихованні сина кожну другу та четверту неділю кожного місяця з 14:00 до 18:00 у присутності матері виключно у межах м. Кодима; після досягнення сином 15 років дозволити ОСОБА_2 спілкуватися з ним кожні другі вихідні дні (субота та неділя) місяця з 10:00 суботи до 18:00 неділі на територіях м. Кодима, м. Одеса, с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області з повідомленням відповідачу про місцезнаходження дитини; дозволити ОСОБА_2 спілкуватися з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини, у вільний від навчання час; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стан автошляху Кодима Балта Криве Озеро складає 271 км та знаходиться у дуже поганому стані, тобто його регулярне перетинання становить небезпеку для дитини. У дитини чіткий налагоджений режим дня у м. Кодимі та приїздити до дитини, враховуючи її інтереси, повинен батько. Позивача у будь-який час можуть викликати для виконання завдання, оскільки він працює в Національній поліції. Позивач дуже невідповідально ставиться до безпеки і здоров`я дитини: саджав на переднє сидіння автомобіля без ременя безпеки, позивач дає холодні напої, створює протяги в автомобілі, через що дитина часто хворіє, а також позивач безвідповідально ставиться до емоційного здоров`я сина, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6 . Суд не взяв до уваги довідки про зайнятість дитини, які впливають на можливість побачень з дитиною.

29.01.2020 служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що вважає рішення законним.

12.03.2020 та 26.05.2020 позивач подав до суду відзив на скаргу, в якому просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

В судове засідання 26.01.2021 ОСОБА_2 не з`явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на намір особисто взяти участь у розгляді справи в суді, відсутність засобів зв`язку, які б дозволили їй взяти участь у засіданні в режимі відеоконференції.

ОСОБА_2 , його представник вважали безпідставною та такою, що направлена на затягування розгляду справи заяву ОСОБА_2 , апеляційну скаргу - необґрунтованою, просили залишити рішення без змін, відмовити в задоволенні скарги. ОСОБА_2 пояснив, що дуже любить сина, внаслідок дій відповідачки позбавлений можливості з ним спілкуватися, тому вимушений звернутися до суду.

Розглянувши клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги викладені письмово, зміна або доповнення скарги після призначення справи до розгляду не допускається, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, відтак справа розглядається в межах доводів скарги, і особиста участь учасника справи не впливає на оцінку доводів скарги.

Окрім того, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.89).

В провадженні суду справа перебуває з 2019 року, лише в апеляційній інстанції більше року, заява про відкладення розгляду справи 26.02.2021 є восьмою, розгляд справи протягом року відкладався за заявами ОСОБА_2 7 разів.

За цей час ОСОБА_2 не скористалася жодною процесуальною можливістю взяти участь у справі, участь в режимі відеоконференції безперешкодно могла бути забезпечена шляхом використання системи зв`язку в Кодимському районному суді Одеської області, проте жодного разу з такою заявою ОСОБА_2 не звернулася, більшість заяв супроводжувалися повідомленнями про те, що справа не потребує термінового вирішення, має бути відкладена на більш тривалий термін, і якщо судовий розгляд не буде відкладений, то про це буде доведено до відома Голови ВРП, Президента України, Генерального прокурора, СБУ.

Отже, враховуючи таку процесуальну поведінку, недопустимість зловживання процесуальними правами, перебування справи в суді апеляційної інстанції поза межами процесуально визначеного строку, вичерпання процесуальних можливостей відкладення розгляду справи, а також те, що уразі її чергового відкладення за відсутності достатніх підстав, таке буде порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту, суд не вбачає процесуальних підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.02.2011 року по 05.02.2014 сторони перебували у шлюбі, який розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю в м.Кодимі, батько дитини ОСОБА_2 проживає в м.Одесі.

Судом також встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача, як батька, який проживає окремо, в спілкуванні з нею.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини, права батька та дитини на спілкування, а також необхідності чіткого та безумовного визначення часу та умов побачень з огляду на поведінку ОСОБА_2 , з якою не вдалося домовитися мирно. Такі висновки суду ґрунтуються на законі, відповідають міжнародним принципам захисту прав дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Висновок суду про зустрічі з дитиною кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька дитини відповідає принципу необхідності забезпечення права батька на регулярне спілкування з дитиною та узгоджується з висновком опіки та піклування, яким не встановлено обмежень у праві батька спілкуватися з дитиною без присутності матері та поза межами міста проживання дитини.

Жодна з довідок, наявних у справі, не містить відомостей про наявність перешкод спілкуватися синові з батьком за відсутності матері, у справі відсутні будь які висновки спеціалістів, які б обґрунтовували вимогу ОСОБА_2 визначити спілкування з дитиною батьком лише у її присутності. При цьому дитині виповнилося 9 років, вона відвідує школу та інші заклади без матері, і жодні переконливі аргументи на користь обов`язкової участі матері під час зустрічей дитини з батьком ОСОБА_2 не наведені, відтак такі доводи не можуть бути підставою зміни рішення суду .

До суду першої інстанції надані довідки про стан здоров`я дитини, копія медичної картки, проте вони не містять таких відомостей, які були б підтвердженням доводів про унеможливлення зустрічей батька з дитиною без присутності матері, неможливості залишення дитиною м.Кодими, не містять вони і відомостей, що суперечать визначеному режиму спілкування.

Наявність хвороби у певний період в минулому не може бути перешкодою для визначення порядку зустрічей з іншим з батьків на майбутнє, а у разі виникнення таких обставин в подальшому, питання про це підлягає узгодженню під час виконання рішення.

Встановлено, що батько проживає в місті Одесі, законом не передбачені правила, які дозволяють законні обмеження у вигляді пересування дітей у супроводі батьків, якщо таке відбувається в межах країни, відтак вимоги ОСОБА_2 про обмеження у праві залишити м.Кодиму на законі не ґрунтуються. Хвилювання матері про долю дитини є природнім, проте воно не повинно призводити до обмеження прав дитини на розвиток, прав відвідування культурних закладів на території іншого міста, подорожей, і для жорсткого обмеження у праві пересування повинні бути надані докази того, що обмеження у виїзді є в інтересах дитини, що у цій справі не доведено.

Доводи про поганий стан автошляху від м. Кодими до м.Одеси таким аргументом бути не може, порядок зустрічей не визначає спосіб пересування та вид транспорту, право виїзду за межі міста не має імперативного характеру, не виключає спілкування батька з дитиною на території м.Кодими, а відтак підлягає обранню батьком в межах визначеного часу з відповідальністю в інтересах дитини.

З висновку органу опіки та піклування видно, що, розглядаючи питання можливості обмеження батька у праві залишати територію м.Кодима, орган опіки та піклування законних підстав для цього не вбачив, тому з огляду на викладене не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги в зазначеній частині.

З довідок від 02.09.2019 №12 та від 02.09.2019 №13 вбачається, що ОСОБА_7 навчається в Кодимській дитячій школі мистецтв, заняття провадяться з понеділка по четвер (а.с.206,208).

З довідки від 09.09.2019 без номеру видно, що ОСОБА_7 відвідує Кодимську спортивну секцію бойового мистецтва « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (а.с.207)

Отже, зміст довідок свідчить про те, що визначений порядок зустрічей не впливає на процес навчання та задоволення інших потреб дитини, оскільки час зустрічей з дитиною визначений судом у вихідні дні, тобто поза межами шкільних та інших занять, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Щодо зайнятості дитини у вихідні дні ОСОБА_2 суду першої інстанції надані рукописні тексти без посвідчення справжності підписів авторів листів про те, що з вересня 2016 року ОСОБА_7 на громадських засадах займався футболом два рази на тиждень у вечірній час, а на вихідні дні брав участь в змаганнях, після перенесеної травми руки займається індивідуально при проведенні тренувальних занять групи (а.с.209), а також про те, що вчителем іноземної мови ОСОБА_8 безоплатно та у вільний від роботи час кожної суботи ОСОБА_9 надаються репетиторські послуги з іноземної мови, а також у зручний період під час канікул (а.с.210).

Тобто лист про заняття футболом не містить інформації про існування чіткого графіку занять у вихідні дні, а проведення заходів в минулому не впливає на висновки суду, оскільки порядок зустрічей визначений на майбутнє.

Зміст листа вчителя англійської мови ОСОБА_8 свідчить про те, що репетиторські послуги надаються безоплатно, у суботу та у зручний у період канікул та вільний від роботи час, характер занять є факультативним, відтак існує можливість узгодження графіку з врахуванням права дитини на спілкування з іншим з батьків, що поряд з правом на освіту є невід`ємним правом дитини. Крім того, порядок зустрічі з батьком не виключає забезпечення останнім відвідування дитиною тих занять, які визначено, оскільки батьки зобов`язанні брати повноцінну та рівну участь у забезпеченні навчання дитини.

Аналіз заперечень ОСОБА_2 та зміст представлених листів свідчать про те, що фактично матір`ю визначений такий режим для дитини, який виключає розумний та достатній час для спілкування батька з дитиною, хоча права батьків щодо дитини є рівними і відповідно до ч.2ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, для повноцінного розвитку дитини участь батька у вихованні має не менше значення, ніж відвідування факультативних занять. З огляду на викладене, зазначені відомості не можуть бути достатньою підставою для позбавлення батька на зустрічі з дитиною у визначений час, тим більш, що дитина також повинна бути забезпечена правом на відпочинок, що слідує з принципів Декларації прав дитини.

Інші довідки у справі на час вирішення справи судом першої інстанції відсутні.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 вперше долучено довідку, що у неділю ОСОБА_7 постійно відвідує церковну школу при храмі (а.с.235), хоча про відвідування дитиною церковної школи в неділю ОСОБА_2 під час вирішення справи судом першої інстанції не повідомляла, тому оцінка таких обставин не могла бути надана судом.

Відповідно до ч.ч.1,3ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладені вимоги закону, а також те, що поважних причин її неподання до суду першої інстанції не надано, довідка не може бути прийнята апеляційним судом до уваги.

Так само, пославшись в скарзі на нові докази у вигляді пояснень свідка ОСОБА_6 , який мав підтвердити безвідповідальне ставлення батька до виконання батьківських обов"язків, такі не можуть бути прийнятими на стадії апеляційного розгляду в силу ненаведення поважних причин ненадання цих доказів до суду першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд звертає увагу на те, що справа містить низку фотографій, які свідчать про добрі стосунки батька з дитиною, спільний відпочинок, відвідування культурних заходів, за місцем роботи та проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, займає відповідальне становище, регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, періодично перераховує кошти, що перевищують визначену суму до сплати (а.с.58-87,21-30,38,41,46), надав сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду (а.с.42), медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.43).

Отже, з огляду і на характеристику батька, а також його ставлення до виконання батьківських обов"язків, відсутні підстави вважати, що обраний режим зустрічей є таким, що не відповідає або шкодить інтересам дитини.

Враховуючи необхідність забезпечення повноцінного спілкування, в тому числі можливості оздоровлення, не вбачається підстав вважати невірним висновок суду про право батька спілкуватися з дитиною під час канікул, при цьому права батьків є рівними, і відповідно час визначений в однаковому обсязі.

Також слід погодитися з висновком суду про те, що з огляду на заперечення матері проти змісту порядку у вигляді, визначеному органом опіки та піклування, його дослівне відтворення у рішенні, не буде відповідати вимогам його виконуваності, тому суд обґрунтовано чітко визначив порядок зустрічей дитини з батьком.

Рішенням суду не вирішується про розлучення з матір`ю, зміну місця проживання дитини, а лише встановлюється порядок, який забезпечує баланс прав батьків у вихованні дитини в інтересах дитини.

Зважаючи на викладене, в межах доводів апеляційної скарги про заперечення права батька відвідувати дитину без присутності матері та з правом залишення міста Кодими, суд не знаходить правових підстав для задоволення скарги.

Разом із тим, питання визначення наперед порядку спілкування з дитиною під час свят та майбутніх днів народження було відхилено органом опіки та піклування. В силу значної відстані у часі, такий порядок, визначений наперед, в повній мірі не можна вважати зручним, в інтересах дитини батьки мають вирішувати питання про це в кожному випадку індивідуально.

Оскільки при визначенні порядку в цій частині рішення судом не наведено переконливих мотивів, рішення суду підлягає зміні шляхом виключення висновків про зустрічі шляхом: почергово, через один рік в день народження дитини з 15 години до 20 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17 години п`ятниці до 19 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; почергово кожного року в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15 години 31 грудня до 19 години 03 січня та з 15 години 06 січня до 19 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; почергово через один рік в день святкування Пасхи з 17 години п`ятниці до 19 години неділі з урахуванням режиму дня дитини без обмеження місця прогулянок.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні з мотивів та підстав, викладених вище, в решті висновків - рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення наступні висновки щодо порядку визначення участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- почергово, через один рік, в день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок;

- почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок;

- почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 10.02.2021.

Головуючий:

Судді: