Справа № 939/436/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у лютому 2021 року вона отримала заробітну плату у меншому розмірі, ніж отримує завжди і, звернувшись до свого роботодавця ТОВ «Глуско Рітейл», довідалась, що із її заробітної плати почали вираховувати кошти через наявність на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Єфіменка Д.О. виконавчого провадження, відкритого щодо примусового виконання виконавчого напису № 50738 від 25 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з неї / ОСОБА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості в сумі 11875 грн. за кредитним договором AG8487413 від 09 серпня 2018 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро».

Оскільки вона /позивачка/ не мала фінансових справ з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і про те, що має якийсь борг нічого не знала, жодних повідомлень від цієї компанії вона не отримувала, хоча постійно проживає в с.Майданівка Бородянського району Київської області, кредити не оформлювала, усі її боргові зобов`язання погашені, вказаний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без будь-яких на те правових підстав, то просила визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса від 25 вересня 2020 року таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лазаренко Н.О. позов підтримала та викладене підтвердила.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, відзив на позов не надав.

Треті особи приватний нотаріус Горай О.С. та приватний виконавець Єфіменко Д.О. в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі заяви представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від 06 липня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 25 вересня 2020 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 50738, про звернення стягнення з позивачки ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором AG8487413 від 09 серпня 2018 року, укладеним з ТОВ «ФК «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 01072019 від 01 липня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 01 липня 2019 року по 11 березня 2020 року у розмірі 10875 грн., яка складається з: 5000 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1150 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 4725 грн. строкова заборгованість за штрафами та пенею, а також за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом 1000 грн., загальна сума до стягнення за виконавчим написом становить 11875 грн. /а.с.71,73-75/.

За постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. від 07 грудня 2020 року при примусовому виконанні вказаного виконавчого напису нотаріуса від 25 вересня 2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату та ніші доходи позивачки /а.с.9/.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 25 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Як убачається з копій документів, наданих приватним нотаріусом Гораєм О.С., на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, 09 серпня 2018 року ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG8487413 та домовилися про наступне: ліміт кредитної лінії: 5000 грн., відсоткова ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати повного погашення) - 1,3 %, відсоткова ставка в день для періоду, що перевищую початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати повного погашення) - 1,5 %; потенційний ліміт кредитної лінії 20,000 грн., надана сума кредитну 5,000 грн., загальна сума кредитну 6,950 грн., реальна відсоткова ставка 474,5 %, дата повного погашення 08 вересня 2018 року, пеня, якщо є 1,5 %. Дані спеціальні умови були створені на основі заяви позичальника, яка була подана через особистий кабінет на порталі та відповідно до оцінки кредитоспроможності останнього на власний розсуд кредитодавця. Відповідно до п.3 умов, ці умови є невід`ємною частиною договору кредитної лінії та виконуватимуться сторонами відповідно до загальних умов договору кредитної лінії /а.с. 45/.

Так, згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», в редакції, що діяла на час укладення вказаного кредитного договору, електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону, електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до ч.1-4,6-9,12 ст.11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, договір кредиту, який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц).

Відповідно п.1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження). Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

З урахуванням викладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, належні та допустимі докази, зокрема, первинні документи (касово-бухгалтерські документи), на підтвердження перерахування відповідачці кредитних коштів за кредитним договором № AG8487413 від 09 серпня 2018 року відсутні. У наданих нотаріусом документах відсутній і сам кредитний договір та загальні умови такого договору.

Також, у спірному виконавчому написі нотаріус зазначає, що відповідач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Дінеро» на підставі договору відступлення прав вимоги від 01 липня 2019 року.

Як убачається з договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01 липня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», на умовах встановлених цим договором, кредитор передає новому кредиторові за плату, а останній приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками /а.с.57-62/.

Проте у реєстрі боржників від 15 липня 2019 року до вказаного договору відступлення прав вимоги, такий боржник як ОСОБА_1 відсутній, а всі додатки до такого договору, в тому числі і повідомлення позивачки про зміну кредитора, мають вигляд бланків та не заповнені належним чином /а.с. 54-56,63-67/, тобто належні докази набуття ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав вимоги до позивачки за вищевказаним кредитним договором відсутні і нотаріусом при вчиненні виконавчого напису достеменно не з`ясовані.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 25 вересня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 50738, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» коштів на загальну суму 11 875 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908 грн.

Керуючись ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, ст. 10-13,141,142, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 25 вересня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 50738, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» коштів на загальну суму 11 875 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 15 червня 2021 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч