02.02.2021 Справа № 363/4351/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частики із майна, що є у спільній частковій власності,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем не досягнуто згоди про порядок володіння та користування спільним житловим будинком АДРЕСА_1 , а тому порушує питання про виділення їй в натурі 1/2 частини будинку зі спільної часткової власності, а саме приміщень: №1 веранда площею 14.0 кв.м., №2 житлова кімната площею 15,4 кв.м., №3 житлова кімната площею 9.1 кв.м., №4 житлова кімната площею 6.3 кв.м., №5 кухня площею 5.2 кв.м., №6 санвузол площею 6.4 кв.м.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 1985 року є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 частина житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1997 року належала ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що вбачається із свідоцтва серії НОМЕР_1 від 23 червня 2007 року.

22 січня 2008 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №2-113, згідно якого останній набув право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на іншу ј частину житлового будинку не видано.

Позивачка також є власником земельної ділянки площею 0,0626 га, кадастровий номер :11:274:0706, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується державним актом про право власності за земельну ділянку серії ЯЕ № 957687 від 03 березня 2009 року.

Як вбачається із технічного паспорту та матеріалів інвентаризаційної справи на в будинку АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень:

№1 веранда площею 14.0 кв.м.,

№2 житлова кімната площею 15,4 кв.м.,

№3 житлова кімната площею 9.1 кв.м.,

№4 житлова кімната площею 6.3 кв.м.,

№5 кухня площею 5.2 кв.м.,

№6 санвузол площею 6.4 кв.м.,

загалом площею 56,4 кв.м. по приміщеннях квартири АДРЕСА_1 .

Надвірні споруди складаються з сараю «Б», сараю «В», убиральні «Ж», огорожі №1, хвіртки №2.

Згідно експлікації внутрішніх площ по житловому будинку квартира АДРЕСА_2 складається з наступних приміщень:

№1 прихожа площею 6,6 кв.м.,

№2 кладова площею 0,9 кв.м.,

№3 туалет площею 0,9 кв.м.,

№4 коридор площею 3,3 кв.м.,

№5 кухня площею 4,8 кв.м.,

№6 ванна площею 2,3 кв.м.,

№7 жила кімната площею 10,1 кв.м.,

№8 жила кімната площею 15,5 кв.м.,

№9 жила кімната площею 13,5 кв.м.,

загалом площею 57,9 кв.м. по приміщеннях квартири АДРЕСА_2 .

Як встановлено зі справи, позивачка з 1985 року фактично користується вказаними приміщеннями квартири АДРЕСА_1 спірного будинку, до якої проведено газопостачання, водопостачання, електропостачання та каналізація. Вказана частина будинку має окремий вхід. Позивачка здійснює поточний ремонт цих приміщень, самостійно несе витрати по утриманню частини будинку. Спорів між співвласниками про порядок користування житловим будинком не виникало.

Зазначені обставини підтверджуються актом від 05 травня 2020 року складеним депутатом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, згідно якого частина домоволодіння, якою користується ОСОБА_1 має окремий вхід, окреме газопостачання, електропостачання, газопостачання, водопостачання та облаштована автономною каналізацією (септик). До Димерської селищної ради заяв про порушення з боку ОСОБА_1 встановленого порядку користування домоволодінням по АДРЕСА_1 не надходило. На час огляду сусідів, що займають іншу 1/2 частину житлового будинку, вдома не було і поспілкуватись з ними не видалося можливим.

Як вбачається з постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 29 липня 2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 30 липня 2015 року на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 накладено арешт.

Згідно висновку ТОВ «Техінвест Експерт» №0031 від 25 вересня 2019 року за технічними показниками частина будинку АДРЕСА_1 , а саме квартира АДРЕСА_1 є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю .

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно роз`яснень даних у п.п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ жилого будинку можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Враховуючи фактичний порядок користування спірним житловим будинком, який склався між співвласниками, суд погоджується з висновком ТОВ «Техінвест Ескперт» щодо технічної можливості виділу в натурі Ѕ частини з житлового будинку, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зазначеного висновку позивачці слід виділити квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: №1 веранда площею 14.0 кв.м., №2 житлова кімната площею 15,4 кв.м., №3 житлова кімната площею 9.1 кв.м., №4 житлова кімната площею 6.3 кв.м., №5 кухня площею 5.2 кв.м., №6 санвузол площею 6.4 кв.м.,загалом площею 56,4 кв.м.

Вказані приміщення є ізольованими від приміщень інших співвласників, мають окремий вихід та окрему систему життєзабезпечення, щовідповідає порядку користування приміщеннями, який склався між співвласниками дотепер.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 367 ЦК України спільна часткова власність внаслідок такого поділу припиняється і сторони стають власниками самостійних об`єктів права власності - двох окремих житлових будинків.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивачки в порядку ст. 141 ЦПК України слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Таким чином, заявлене позивачкою право на виділ в натурі частки зі спільної часткової власності підлягає визнанню, а пред`явлений позов про це задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі приміщення: №1 Веранда площею 14.0 кв.м., №2 Житлова кімната площею 15,4 кв.м., №3 Житлова кімната площею 9.1 кв.м., №4 Житлова кімната площею 6.3 кв.м., №5 Кухня площею 5.2 кв.м., №6 Санвузол площею 6.4 кв.м., в цілому - як квартира АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 502 (одна тисяча п`ятсот дві) грн.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 01 жовтня 1996 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя