Справа №: 343/414/19
Провадження №: 4-с/0343/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

за участю: заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Зайдель І.Р.,

представника заінтересованої особи - державного виконавця Борис Ю.Б.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, яку доповнила та просила поновити їй строк звернення до суду з даною скаргою як такий, що пропущений з поважних причин, визнати неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. щодо накладення арешту на її грошові кошти у АТ КБ "ПриватБанк" на рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язати останнього скасувати накладений на вищевказаний рахунок арешт, а також скасувати постанову про арешт коштів у виконавчому провадженні № 65130699, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк".

Скарга мотивована тим, що вона є пенсіонером і пенсію отримує на банківську картку ПриватБанку на рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до виписок по картковому рахунку, вказаний рахунок використовується виключно для виплати їй пенсії. 27.04.2021 вона не змогла зняти гроші з власної пенсійної картки, щоб купити ліки. На гарячій лінії ПриватБанку їй повідомили, що на її банківські рахунки виконавчою службою накладено арешт. Того ж дня державний виконавець Борис Ю.Б. усно підтвердила факт накладення арешту на її рахунки та надала їй копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника. При цьому, копії постанови про арешт вищевказаного пенсійного рахунку їй надано не було. Так їй стало відомо, що 14.04.2021 державним виконавцем Борис Ю.Б. було відкрито виконавче провадження № 65130699 по виконанню виконавчого листа від 01.07.2019 Долинського районного суду по цивільній справі № 343/414/19. 28 квітня 2021 року вона звернулась до начальника Долинського РВ ДВС із письмовою заявою, в якій вказала, що арешт коштів було накладено на її пенсійний рахунок, тому просила його скасувати. У своїй відповіді начальник Долинського РВ ДВС Дяків М.М. послався на відсутність спеціального режиму арештованих рахунків та на відсутність підстав для зняття арешту. Таким чином, з 27.04.2021 вона не може зняти пенсійні кошти зі свого рахунку та позбавлена засобів до існування. Такими діями заінтересованої особи вона поставлена у катастрофічне матеріальне становище, оскільки, крім пенсії, не має інших доходів. Крім того, вона є людиною похилого віку, з незадовільним станом здоров`я, у березні 2021 перенесла Ковід-19 у тяжкій формі, лікувалася в лікарні стаціонарно та відповідно до лікарських приписів має продовжувати лікування амбулаторно, купувати вартісні ліки, однак цього не може зробити через незаконні дії державного виконавця.

Вона щоденно телефонує на гарячу лінію Міністерства юстиції України і щоразу отримує відповіді про те, що дії виконавця є незаконними, однак повпливати на нього вони не можуть. Її письмове звернення до Мінюсту перенаправлено до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України і з 20 травня знаходиться на його розгляді. Вказане також не призвело до розблокування рахунку, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаною скаргою.

10-денний строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки вона неодноразово усно та письмово зверталася безпосередньо до заінтересованої особи та до вищестоячих посадових осіб, однак безрезультативно, після чого вимушена була збирати з ПриватБанку та Пенсійного фонду всі необхідні документи для звернення до суду зі скаргою. Оскільки постанови про накладення арешту саме на пенсійний рахунок заінтересована особа їй не надала, достовірно про те, що рахунок заарештовано стало відомо лише 21.05.2021, коли вона отримала відповідну довідку, тому просить поновити пропущений строк, як такий, що пропущений з поважних причин.

Представником заінтересованої особи - державним виконавцем Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. подані письмові заперечення на скаргу на дії державного виконавця (а.с.199-204), в яких остання вважає скаргу безпідставною та просить суд відмовити в її задоволенні. На обгрунтування своїх заперечень зазначила, що на підставі виконавчого листа № 343/414/19 від 01.07.2019, який виданий у зв`язку з невиконанням рішення Долинського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Мегабанк" боргу в сумі 69316,99 грн, 14.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65130699. 14.04.2021, 11.05.2021, 25.05.2021, 03.06.2021 направлено запити щодо перевірки майнового стану боржника, зокрема: до органів Державної фіскальної служби України - щодо відкритих боржником рахунків, до Пенсійного фонду України - щодо працевлаштування боржника та отримання ним пенсії, до Територіального сервісного центру 2642 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області (м. Калуш) - щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. З відповіді ПФ України встановлено, що боржник отримує доходи у Долинському об`єднаному управлінні ПФ України. 26.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З відповіді ДЗК встановлено, що за боржником зареєстровано земельну ділянку, тому 26.04.2021 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника. З відповіді з ДФС встановлено, що у боржника наявні відкриті рахунки в банках. У зв`язку з тим, що відомості про сплату боргу на адресу Долинського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не надходили, 26.04.2021 державним виконавцем у відповідності зі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено у банки для виконання. 05.05.2021 на адресу заінтересованої особи надійшла заява ОСОБА_1 про припинення чинності постанови про арешт коштів. З поданих останньою документів встановлено, що відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавством ознакам такого рахунку. АТ КБ "ПриватБанк", на яке нормами ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначити статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 виконав та не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які заборонено накладати арешт та звертати стягнення. За таких обставин, рахунок скаржниці не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат) та набули статус вкладу, тому висновок про те, що накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 порушує її право є необгрунтований. Посилання боржниці на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19 є необгрунтованою, оскільки викладена у ній практика стосується правовідносин щодо накладення арешту на рахунки боржника - юридичної особи, які передбачені для виплати заробітної плати працівникам, сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України і не стосуються предмету даної скарги. Згідно даних виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника від 26.04.2021 отримана ОСОБА_1 27.04.2021 наручно, тому нею пропущено строк на її оскарження.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Зайдель І.Р. подану скаргу, з врахуванням доповнень до неї (а.с. 217), підтримала та просила задовольнити. Також зазначила, що пенсія для її довірительки на даний час є єдиним доходом. Будучи у тяжкій фізичній формі після перенесеного захворювання на Ковід-19, маючи необхідність у придбанні ліків, 27.04.2021 ОСОБА_1 не змогла розрахуватись за них. До вказаного випадку останній не було відомо ні про відкрите виконавче провадження, ні про наявність у ньому постанови про арешт коштів. Натомість державний виконавець безпідставно заявляє про обізнаність її довірительки з виконавчим провадженням. З отриманих згодом постанов про накладення арешту на кошти було встановлено про накладення арешту на інші рахунки, ніж той, на який отримує пенсію боржниця. Інформацію про накладення арешту, в тому числі, і на рахунок № НОМЕР_1 , вони отримали безпосередньо в банку. Державний виконавець зобов`язаний був направити у пенсійний орган виконавчий лист для здійснення відрахувань з пенсії, оскільки виконавцю було відомо, що ОСОБА_1 отримує пенсійні виплати, а не накладати арешт на рахунок з коштами соціального призначення та позбавляти людину засобів до існування. Тим більше, рішення суду можна виконати і з врахуванням наявності у ОСОБА_1 двох земельних ділянок та іншого майна.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні позицію свого представника підтримала, просила скаргу задовольнити. Також вказала, що більше 2,5 років вона не працює, єдиним джерелом її доходів є пенсія. У банку на її ім`я відкриті й інші рахунки, крім пенсійного, які вона не закриває у зв`язку з браком коштів. За їх закриття потрібно сплатити по 250 грн за кожний. Вона не заперечує, щоб на виконання рішення суду здійснювались відрахування з пенсії, реалізовувались земельні ділянки, однак просить не позбавляти її засобів до існування.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - державний виконавець Борис Ю.Б. заперечила проти задоволення скарги з мотивів, викладених у письмових запереченнях на скаргу. Крім того, зазначила, що постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено ОСОБА_1 , однак вона повернулась у зв`язку з непроживанням за вказаною адресою боржника. Ними також направлялася постанова про звернення стягнення на пенсію у пенсійний орган. На даний час виявлено інше майно у боржника, тому ними буде описане це майно та реалізоване.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, беручи до уваги заперечення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 65130699, копії з якого, що стосуються даної скарги, долучено до матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ст. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, в тому числі з оглянутих у сдуовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, що на примусовому виконанні у Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 65130699 з виконання виконавчого листа № 343/414/19 від 01.07.2019, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Мегабанк" заборгованість за кредитними договорами та витрати по сплаті судового збору (а.с. 205), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. від 14.04.2021 (а.с. 181, 206).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний, в тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавче провадження це сукупність дій державного виконавця, спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Як встановлено з оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем на виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" були наплавлені запити до відповідних органів щодо перевірки майнового стану боржника, на підставі яких отримано відповідні дані про наявність відкритих рахунків (а.с. 232) та майна (а.с. 229-231).

Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець, відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2002 № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

26.04.2021 державним виконавцем Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. винесено постанови: про арешт майна боржника (все рухоме та нерухоме майно) (а.с. 182), про арешти коштів боржника (на грошові кошти, що містяться на рахунках НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_4 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику) (а.с. 207, 233, 234, 235, 236, 237), які наручно отримала ОСОБА_1 27.04.2021.

Вищезгаданою постановою, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку НОМЕР_2 , в тому числі накладено арешт і на всі інші відкриті рахунки. В судовому засідані встановлено та підтверджено державним виконавцем, що під перелік інших відкритих рахунків потрапив і рахунок № НОМЕР_1 (картка НОМЕР_8 ), на який заявниця отримує пенсійні виплати.

Вказане підтверджується також і довідкою АТ КБ "ПриватБанк" № V86ET5D5G0V3NVU2 від 21.05.2021, згідно з якою, зокрема, на рахунок НОМЕР_8 , постановою накладено арешт державним виконавцем Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. (ВП № 65130699 від 01.07.2019) (а.с. 193). В оскаржуваній постанові державний виконавець визначила банківській установі порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Здійснюючи виконання постанови державного виконавця про арешт коштів та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунків, АТ КБ «ПриватБанк» вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на них. Постанову про накладення арешту не повернув без виконання, будь-яких даних про те, що у боржника є рахунки, які належать до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання державному виконацю не надав.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що державним виконавцем фактично було звернуто стягнення на кошти боржника, що перебувають на банківських рахунках, процедура здійснення якого врегульована розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» та була дотримана державним виконавцем. Останній, звертаючи стягнення на грошові кошти боржника діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому, у постанові про накладення арешту (а.с. 207) відсутня пряма вказівка про накладення арешту саме на рахунок НОМЕР_1 , а міститься посилання на всі інші відкриті рахунки із застереженням щодо ненакладення арешту та/або звернення стягнення на заборонені законом рахунки. Будь-яких документів від банку, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з Законом України «Про виконавче провадження», як і документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом державний виконавець не отримував від банку, хоча саме останній зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках, а відтак підстав для задоводення скарги в частині визнання непавомірними дій державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти у АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_1 суд не вбачає.

При цьому, судом не береться до уваги посилання боржника на постанову Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 340/1018/19, оскільки правовідносини у наведеній справі стосуються накладення арешту на рахунки юридичної особи роботодавця - боржника, з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, а у даній справі правовідносини стосуються питання накладення арешту на рахунок фізичної особи - боржника, призначений для отримання особистих коштів, зокрема, заробітної плати.

При вирішенні вимоги щодо зобов`язання державного виконавця скасувати арешт, суд виходить з такого.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17 грудня 2004 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13.

З огляду на вищевказане, повноваження державного виконавця щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі щодо скасування арешту за своєю правовою природою є дискреційними, суд позбавлений процесуальної можливості зобов`язувати його вчиняти певні дії, тому в цій частині скарги слід відмовити.

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом (частини перша, друга статті 83 Закону).

Таким чином, скасувати постанову чи інший процесуальний документ у виконавчому провадженні має право начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень. Крім того, постановою, на підставі якої накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк", накладено арешти і на інші рахунки боржника, підстави для скасування на які відсутні. Державний виконавець, як зазначалось вище, у своїй постанові не зазначав рахунку НОМЕР_1 , на який поступають пенсійні виплати ОСОБА_1 . На вказаний рахунок накладено арешт, як на інші рахунки, наявні у боржника, тому відсутні підстави для скасування в цілому постанови від 26.04.2021, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 та всі інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, так як рішення суду невиконане, а накладення арешту на кошти боржника спрямоване на його виконання та захист прав стягувача, тому в частині скарги про скасування постанови про арешт коштів слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне скористатися правом, передбаченим ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи з таких міркувань.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25рп/2009 зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Згідно з даними пенсійного посвідчення № НОМЕР_9 серії НОМЕР_10 , виданого 04.04.2018 Пенсійсим фондом України, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с. 180) та, відповідно до довідки про доходи № , перебуває на обліку в Калуському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області (а.с. 194).

Наявна в матеріалах справи виписка АТ КБ "ПриватБанк" № FI3VC2D9B1HQS6DS від 13.05.2021 свідчить про те, що ОСОБА_1 має в АТ КБ "ПриватБанк" картку НОМЕР_8 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує пенсійні виплати і що на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). За останній рік інші надходження на картку були відсутні (а.с. 192).

Як вказала в судовому засіданні заявниця, пенсія є єдиним її джерелом для існування, а пенсійні нарахування приходять на картковий рахунок, на який накладено арешт, що ставить її у складне матеріальне становище. Крім того, як повідомила ОСОБА_1 , про неможливість зняти пенсійні кошти вона дізналась, перебуваючи в лікарні та маючи намір придбати в аптеці призначені їй ліки. Тому неможливість користуватися картковим рахунком, на який поступає тільки пенсія, позбавило її можливості отримати необхідне їй лікування та і взагалі вона залишилась без засобів для існування.

Обставини щодо отримання на рахунок № НОМЕР_1 тільки пенсії підтверджуються довідками АТ КБ "ПриватБанк" № 03G31IQ33TL1VIVL від 19.04.2021, № V9TU03VHQQ0HPC0A від 20.05.2021, відповідно до яких згідно з випискою по картці/рахунку НОМЕР_8 ( НОМЕР_1 ) і додатковим рахунком договору SAMDNWFC6 від 13.05.2019, ОСОБА_1 отримувала відповідно за періоди з 19.04.2020 по 19.04.2021, з 01.03.2021 по 20.05.2021 виплати Пенсійного фонду (пенсію) (а.с. 189-190, 191).

Постановою державного виконавця Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Борис Ю.Б. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.04.2021 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 % (а.с. 226). Дана постанова була направлена для виконання в Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, про що свідчить відповідний супровідний лист 26.04.2021 № 10792 (а.с. 227), опис вкладень у конверт 27.04.2021 та квитанція про оплату поштового відправлення (а.с. 228).

З врахуванням того, що накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , на який отримує ОСОБА_1 пенсію, що є єдиним джерелом доходу останньої, поставило її у скрутне матеріальне становище, даних про наявність на вказаному рахунку інших доходів, крім пенсії, матеріали справи не містять, з пенсійних виплат згідно з вищеописаною постановою і так повинні проводитися відрахування, проти чого не заперечує боржниця, а арешт позбавляє її можливості скористатися їх залишком після стягнення та залишає людину, яка є найбільшою соціальною цінністю, засобів до існування, суд приходить до висновку про наявність підстав для зняття арешту з карткового поточного рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк", відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який перераховуються її пенсійні виплати, що забезпечить заявниці право на соціальний захист, та не перешкоджатиме примусовому виконанню рішення суду, адже, у ОСОБА_1 є інше майно, на яке може бути звернуте стягнення, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 254412885 від 26.04.2021(а.с. 229-231), та на що вона сама вказала в судовому засіднні.

Поновлюючи строк для подання скарги, суд керується таким.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку

Як визначено у ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

27 квітня 2021 року заявниця дізналася про відкрите виконавче провадження, в якому вона є боржником, та про накладення арешту на кошти, які знаходяться на її рахунках, в тому числі і на її пенсію.

28.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до начальника Долинського РВ ДВС з заявою, в якій просила припинити чинність постанови про арешт коштів на картковому пенсійному рахунку, у зв`язку з тим, що на даний рахунок вона отримує пенсію ( НОМЕР_8 , № НОМЕР_1 ) (а.с. 183).

На вищевказану заяву ОСОБА_1 отримала відповідь начальника Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дяківа М.М. № 11451 від 11.05.2021 зі змісту якої вбачається, що державним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено у банки для виконання. Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 59 вказаного Закону, однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Відомості про сплату боргу на адресу РВ ДВС не надходили. Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Згідно з постановою ВерховногоСуду № 756/1927/15-ц від 03.02.2021, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальні виплати) та набули статус вкладу. Арешт рахунку боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу). Враховуючи вищевказане, підстави для звільнення рахунку з-під арешту відсутні (а.с. 184-185).

15.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до Міністерства юстиції України з заявою, в якій вказує на неодноразові звернення до вищестоячого керівництва органу виконавчої служби, однак вони є безрезультативними, тому просить негайно розблокувати її пенсійну розрахункову картку, знімаючи певну суму пенсії на погашення кредиту, та прийняти міри реагування (а.с. 186-187).

Подане звернення ОСОБА_1 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було переадресоване заступнику начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для розгляду в межах компетенції. Інформацію про результати розгляду звернення слід надати заявнику в строк до 13.06.2021. Також було роз`яснено ОСОБА_1 про право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця (а.с. 188). Як вказала в судовому засіданні заявниця, будь-яких відповідей у результаті розгляду даної заяви вона і досі не отримувала.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що згідно з супровідним листом від 14.04.2021, сторонам виконавчого провадження була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 224). Однак, суд звертає увагу, що така не була отримана боржником, так як лист повернувся з відміткою про те, що адресат ( ОСОБА_1 ) не проживає за вказаною адресою (а.с. 225). Натомість, отримана постанова про відкриття виконавчого провадження боржником ОСОБА_1 була наручно 27.04.2021, про що свідчить відповідна відмітка на постанові. Того ж дня їй були вручені постанови про накладення арешту. Як встановлено вище, з отриманих документів не можна було встановити про накладення арешту саме на рахунок № НОМЕР_1 , і про вказане заявниці стало відомо тільки 21.05.2021 після отримання довідки з банку. Саме з цього часу і рахує заявниця десятиденний строк звернення до суду з скаргою, подаючи її 31.05.2021. Більше того, суд враховує те, що з часу обізнання ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження, остання неодноразово зверталася за допомогою до вищестоячих органів з вимогою припинити порушення її права, тобто бажала в досудовому порядку врегулювати це питання, але і досі не отримала будь-якої інформації про результати розгляду її заяви, направленої за належністю для розгляду в межах компетенції до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, тому вважає, що строк звернення до суду зі скаргою пропущено нею з поважних причин та підлягає поновленню.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 19, 41, 46, 129-1 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 18, 447, 449 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 26, 48, 52, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 450, 451, 453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, як такий, що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Зняти арешт з карткового поточного рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк", відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який перераховуються її пенсійні виплати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Після набрання ухвалою суду законної сили направити її для виконання у Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який відповідно до ст. 453 ЦПК України не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання повинен повідомити суд та заявницю про виконання ухвали, а також акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк".

Повний текст ухвали буде складено до 18.06.2021.

Суддя С.М. Монташевич

Повний текст ухвали складено 18.06.2021.