Справа № 646/7045/20
№ провадження 2/646/679/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Узденовій Л.Р.

за участі: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про зменшення нарахованої заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Міжрегіональному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), знаходиться виконавче провадження провадження №61769577, про стягнення з позивачки аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/5289/19 стягнення аліментів відбувається у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Зазначає, що від своїх батьківських обов`язків вона не ухиляється і за можливості сплачує аліменти. Отримавши від державного виконавця розрахунок заборгованості по аліментам та побачивши там величезні суми її доходів а за ними і нарахованих до сплати аліментів за два місяці 2019 року, джерело походження яких вона не розуміла, звернулась з заявою до органу виконання про отримання роз`яснення суми боргу.

З відповіді відділу виконавчої служби від 20.08.2020 №106318 вбачається, що за заявою стягувача від 23.06.2020, було зроблено перерахунок заборгованості з врахуванням довідки АТ КБ «Приват Банк» про рух коштів від ОСОБА_4 до неї за період з 31.07.2019 по 12.05.2020, як дохід. Вказує, що вказана довідка отримана відповідачем незаконно, шляхом викрадення її персональних даних стосовно чого нею вже розпочато відповідні дії з притягнення відповідача до відповідальності.

Позивач зазначає, що у жовтні та листопаді 2019 року на мій рахунок було вчинено три переводи грошей з-за кордону. А саме це були кошти для моєї знайомої від її друга. За наполяганням відповідача виконавчою службою ці гроші були враховані, як мій дохід, що не є вірним, оскільки за рішення суду з мене повинні стягувати ј від всіх видів заробітку (доходу), але ці кошти такими не являються так як вона їх не залишала собі, а передала іншій особі. У жовтні 2019 року їй було нараховано 21 180 грн. аліментів до сплати, при цьому її заробітна плата за цей місяць склала 7 999 грн., ј від цієї суми 1 999 грн. 75 коп., все інше були кошти які вона лише передала іншій особі. У листопаді 2019 року їй було нараховано 10 217 грн. 57 коп. аліментів до сплати, її заробітна плата на цей місяць склала 4 683 грн., все інше було передано іншій особі.

Позивач вважає, що виходячи з наведених розрахунків за два місяці їй було нараховано до сплати 31 397 грн. 57 коп., але фактично аліменти повинні бути меншими на 28 277,68 грн., а саме 3 169,89 грн., у зв`язку з цим і загальний розмір аліментів повинен складати не 35 057,66 грн. а 6 779,98 грн.

Зазначає, що вона виступала лише посередником між двома людьми, а саме між моєю знайомою та її другом, оскільки знайома банківської карти не мала, а ці кошти були направлені на її лікування.

В зв`язку з вищевикладеним, просить суд зменшити розмір аліментів за виконавчим провадженням №61769577 шляхом списання 28 277,68 грн., що були нараховані на кошти, що не входять до її заробітку (доходу).

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

02.02.2021 від представника третьої особи головного державного виконавця Золотавіна В. надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи проводити без участі відділу виконавчої служби та прийняти рішення на розсуд суду.

16.02.25021 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в позові у повному обсязі. На обґрунтування зазначив, що 30.04.2020 він звернувся з заявою до відділу виконавчої служби, в якій зазначив що у боржниці ОСОБА_1 є рахунки в АТ КБ «Приват Банк», бо коли вони були у шлюбі вони разом з позивачкою ходили і відкривали рахунки. Згідно запиту головного державного виконавця Золотавіна В.Ю. до АТ КБ «Приват Банк» про надходження коштів, банк надав відомості до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про рух коштів за період з 31.07.2019 по 12.05.2019, ці документи були приєднані до матеріалів виконавчого провадження №61769577. Згідно отриманої довідки він подав заяву до відділу виконавчої служби від 03.06.2020 про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням довідки про рахунки від АТ КБ «Приват банк» від 19.05.2020 №20.1.0.0.0/7-200515/2830. Згодом на адресу відповідача надійшла відповідь з відділу виконавчої служби про перерахунок заборгованості з урахуванням довідки від АТ КБ «Приват Банк» про рух коштів боржника за період 31.07.2019 по 12.05.2020. Також зазначено, що ОСОБА_1 подала заяву від 07.08.2020 до відділу виконавчої служби, де стверджувала, що має банківський рахунок, який є накопичувальним для її особистих коштів, а у позовній заяві стверджує, що це кошти вона отримала ніби посередник, однак доказів на підтвердження вказаного не надано.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог через їх необгрунтованість та недоведеність, просив в задоволення позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю та стягнуто на його користь аліменти з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2019 до повноліття дитини.

В провадженні Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 61769577 з примусового виконання виконавчого листа по справі №646/5289/19 виданого 21.02.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2019 до повноліття дитини.

Згідно копії розрахунку заборгованості від 08.07.2020 №91880 у виконавчому провадженні № 61769577 з примусового виконання виконавчого листа по справі №646/5289/19 виданого 21.02.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2019 до повноліття дитини, за період з 31.07.2019 по 30.06.2020, боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2020 складає 35 057,66 грн.

Відповідно до копії вимоги державного виконавця до АТ КБ «Приват Банк» у вказаному виконавчому провадженні, він просить надати інформацію про наявність та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за період з 31.07.2019 по 12.05.2020, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно повідомлення АТ КБ «Приват Банк» від 19.05.2020 №20.1.0.0.0/7-200515/2830 на адресу державного виконавця надано інформацію щодо всіх рахунків ОСОБА_1 та рух коштів за період з 31.07.2019 по 12.05.2020.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до вимог ч.2 ст.166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З пояснень позивача та наданих нею документів вбачається, що грошові гроші в іноземній валюті які надійшли на її рахунок були необхідні для лікування її знайомої і вказані кошти не були їй належні.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано.

З довідки про заборгованість по аліментам вбачається, що позивач не сплачувала аліменти у нарахованому державним виконавцем розмірі.

Обґрунтування безпідставності нарахувань розміру аліментів державним виконавцем, на що посилається позивач як на підставу звільнення від сплати заборгованості, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по сплаті аліментів, а спір про розмір аліментів згідно ст.195 ч.3 Сімейного кодексу України вирішується судом.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина перша статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості кордоном (частина друга статті 195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Згідно з частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент розрахунку заборгованості державним виконавцем) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу XVI Інструкції у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що оспорюваний розрахунок заборгованості є законним та обґрунтованим, таким, що складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Суд відхиляє доводи позовної заяви щодо неправильного визначення розміру заборгованості зі сплати аліментних платежів, оскільки заявник під час розгляду справи судом не довів, що державний виконавець під час розрахунку заборгованості врахував, що боржник отримав дохід за період з 31.07.2019 по 12.05.2020 невірно, а також, що вказані грошові кошти на свій банківський рахунок вона отримала як посередник та не розпоряджалася ними, Такі доводи позовної заяви спростовані на підставі досліджених у справі доказів та відсутності будь-яких належних та допустимих доказів сторони, що звернулася з позовною заявою на підтвердження своїх позовних вимог.

Сторони виконавчого провадження виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (частина перша статті 19 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження мала право подавати державному виконавцю докази сплати нею аліментних платежів, а також інші відомості з метою правильного обліку сплати нею платежів на виконання відповідного рішення суду. Враховуючи, що такі докази не подавалися державному виконавцю, а також не надані суду, доводи позовної заяви про необґрунтованість розміру заборгованості за аліментами спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи - не можуть розцінюватись судом як обставина, що мають істотне значення, тому підстав для задоволення позовних вимог суд не находить.

Отже, враховуючи зазначені позивачем обставини та надані ним докази у їх сукупності, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позовних вимог, в повному обсязі.

Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 3, 180, 182, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про зменшення нарахованої заборгованості по аліментам- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції Харківській області, місцезнаходження: майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, м. Харків.

Суддя: В.А. Єжов