Якимівський районний суд Запорізької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 330/2591/20
"01" лютого 2021 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Куценко О.О.
при секретарі Павленко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Коваленко Максим Юрійович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,
Представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що 18 жовтня 1997 року позивачка ОСОБА_1 купила у відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м, позначений на плані літерами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, пЗ - вбиральня, заплативши продавцеві 600 (шістсот) доларів США. На виконання зазначеного договору купівлі - продажу позивачка передала відповідачці гроші, а та в свою чергу, передала позивачці житловий будинок, розписку про отримання грошей, правовстановлюючі документи і технічний паспорт на будинок.
Сторони мали поїхати до нотаріальної контори, щоб посвідчити договір купівлі -продажу будинку, проте відповідачка відмовляється з`явитись до нотаріальної контори.
З моменту укладення договору, умови якого позивачка виконала повністю, вона користується зазначеним житловим будинком, сплачує належні платежі, а документація залишається не переоформленою на її ім`я. Земельна ділянка біля будинку не приватизована та Державний акт не видавався. В будинку малолітні та неповнолітні особи не зареєстровані.
На момент придбання будинку, позивачка проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 - третьою особою у справі, з яким вели спільне господарство, та за кошти, зароблені спільною працею придбали будинок. З ОСОБА_3 позивачка 28 вересня 2002 року уклала шлюб. Оскільки подружнє життя між ними не склалося, 10 січня 2006 року шлюб було розірвано. При розірванні шлюбу, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя. Зокрема будинок по АДРЕСА_1 залишився у власності позивачки, натомість ОСОБА_3 в особисту власність отримав земельну ділянку для ведення садівництва.
В зв?язку з чим, просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, п3 - вбиральня, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 жовтня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, пЗ - вбиральня, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Судом зважаючи на існування умов передбачених ч.1 ст. ст.280 ЦПК України, відповідно до положень ч.4 ст.223 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 1997 року №1677 та реєстраційного посвідчення є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8,9).
18 жовтня 1997 року позивачка ОСОБА_1 купила у відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м, позначений на плані літерами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, пЗ - вбиральня. На виконання зазначеного договору купівлі - продажу позивачка передала відповідачці гроші, а та в свою чергу, передала позивачці житловий будинок, розписку про отримання грошей, правовстановлюючі документи і технічний паспорт на будинок. Сторони мали поїхати до нотаріальної контори, щоб посвідчити договір купівлі - продажу будинку, проте відповідачка відмовляється з`явитись до нотаріальної контори.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16, 344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198,200,206, 259,263-265, 279,280-283 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Коваленко Максим Юрійович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, п3 - вбиральня, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 жовтня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: А1 - житловий будинок, Б1 - сарай, п1 - огорожа, п2 - водопровід, пЗ - вбиральня, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте по письмовій заяві відповідача, яка може бути подана до Якимівського районного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення цього рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя