ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Вареник К.В.,
представника позивача - адвоката Жарової-Тітарьової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
21.10.2020 позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначає, що їй на праві власності належить 831/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку зареєстровані та постійно проживають позивачка, ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_3 та онука позивачки, ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 в будинку зареєстрований, але ніколи не проживав і сама позивачка його ніколи не бачила та своєї згоди на його реєстрації в будинку не надавала. Особистих речей або документів відповідача в будинку не має, також відповідач не приймає участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг. Таким чином, оскільки відповідач в будинку позивачки не проживає, але продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою, що чинить їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном, тому позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не з`явилась, уповноважила адвоката Жарову-Тітарьову Л.М. представляти її інтереси.
Представник позивача адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі та зазначили, що підтверджують викладенні у позовній заяві обставини.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить 831/1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності серія НОМЕР_1 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 7-9).
У зазначеному будинку зареєстроване місце проживання позивача, її дочки ОСОБА_3 та онуки, ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.10.2020. (а.с. 10).
Довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.10.2020 підтверджується, що у будинку АДРЕСА_1 також зареєстрований ОСОБА_2 , відповідач у справі.
Звертаючись з позовом позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у буд. АДРЕСА_1 .
Попередженні в судовому засіданні про кримінальну відповідальність свідки за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від давання показань пояснили, що вони мешкають по сусідству з ОСОБА_1 , перебувають з нею в дружніх стосунках, та ніколи не бачили відповідача по справі за адресою проживання позивачки.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 протягом більше одного року підтверджено актом від 19.10.2020, який складено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та з якого вбачається, що в спірному будинку ОСОБА_2 не проживав з 1984 року та його майна в будинку не має. (а.с. 11).
З наданих позивачкою ОСОБА_1 копій квитанцій вбачається, що комунальні платежі за будинко АДРЕСА_1 здійснюються ОСОБА_1 (а.с. 12-15).
У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Нормами статтей 319, 321 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Дослідивши надані докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача втратившим право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивач не може бути обмежений у правах щодо розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.
На підставі викладеного і керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391,405 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : С.Л. Шаренко