Справа № 700/977/20
Провадження № 2/700/46/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Сіденко Н.П., позивачки: ОСОБА_1 , адвоката: Бабенка Р.В., відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу № 700/977/20, провадження № 2/700/468/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача - адвокат Бабенко Руслан Володимирович (адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_5 21.02.2007 року склав заповіт, відповідного до якого все своє майно заповів їй ОСОБА_6 . Заповіт посвідчений секретарем Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається із житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , земельної ділянки для особистого селянського господарства розташованої в АДРЕСА_5 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Чаплинської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області. На момент відкриття спадщини вона проживала з батьком, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернулась до Лисянської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач та її представник в підготовчому засіданні позов підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

Відповідачі в підготовчому засіданні позов визнали повністю і не заперечували проти його задоволення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть, виданого 17.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 22.11.2018 року, виданого повторно та свідоцтва про шлюб від 10.12.2019 року (щодо зміни прізвища) позивач є донькою померлого ОСОБА_5 .

Заповітом, складеним 21.02.2007 року та посвідченим секретарем Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_5 заповів все майно, яке йому належить ОСОБА_7 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , земельної ділянки для особистого селянського господарства розташованої в АДРЕСА_5 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Чаплинської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області.

Факт належності спадкодавцю вищевказаного спадкового майна підтверджується довідкою Чаплинської сільської ради № 551 від 03.12.2020 року, копіями державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯК № 716144 та ЯБ № 866477.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується постановою державного нотаріуса № 1223/02-31 від 26.08.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2336, 66 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом:

-житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_5 , що належав померлому ОСОБА_5 ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0169, що належала померлому ОСОБА_5 згідно державного акта ЯК №715144 для ведення особистого селянського господарства розташованої в АДРЕСА_5 ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0044, що належала померлому ОСОБА_5 згідно державного акта ЯБ №866477 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Чаплинської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, що становить суму 2336 (дві тисячі триста тридцять шість) грн. 66 коп. сплаченого нею по квитанції № 0.0..1 від 30 листопада 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2021 року.

Суддя С. Д. Пічкур