Номер провадження: 22-ц/813/7622/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря: Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення,
встановив:

17 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту нещасного випадку (отримання травми), що стався 26 вересня 1991 року при виконанні службових обов`язків під час проходження військової служби в Збройних Силах України з ОСОБА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року було прийнято до провадження справу за заявою ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі.
23 грудня 2020 року до суду надійшла заява військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення заяви без розгляду, оскільки заявлені вимоги містять спір про право.
11 березня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що він звернувся до Генерального штабу Збройних Сил України в позасудовому порядку врегулювання питання про встановлення факту нещасного випадку, що стався 26 вересня 1991 року. Листом начальника Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних сил України від 25 січня 2021 року повідомлено, що за наявними документами відсутні підстави для призначення (проведення) розслідування факту отримання ним травми у 1991 році.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року та направлення справидля продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зауважує, що судом не було розглянуто додаткові пояснення та заперечення на клопотання від 26.03.2021 року. Також апелянт звертає увагу на порушення судом процедури розгляду справи. Так, зі скріншоту екрану електронний суд у справі №522/11482/20 вбачається, що оскаржувану ухвалу було зареєстровано ще 25.03.2021 року, отже суд завчасно її підготував, без вивчення додаткових пояснень та запереченнь на клопотання від 26.03.2021 року. ОСОБА_1 також зазначає, що суд першої допустив підміну понять «поранення» та «контузія», які більш того не відноситься до випадку, що належало дослідити у даній справі. Апелянт вважає, що Положення №260 від 09.09.1987 року, на яке посилався суд першої інстанції, застосуванню не підлягає, оскільки втрата працездатності через травму в апелянта настала не одразу, а на час її розслідування вже діяв Наказ Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36, що дозволяє у даному випадку судовий розгляд, який, як підкреслює апелянт, є єдиним шляхом встановлення факту нещасного випадку. ОСОБА_1 вважає, що висновок суду першої інстанції про існування у даній справі спору про право є помилковим, оскільки існування фактів, які просить встановити апелянт, підтверджено доказами, що з високим степенем достовірності підтверджують обґрунтованість вимог заявника, а спір про право не вбачається у даному випадку ніяким чином.
ІНФОРМАЦІЯ_2 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 та СП м. Одеса полковник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу , у якому зазначив, що для встановлення факту настання нещасного випадку повинно бути проведено розслідування вищим органом військового управління, яке може буди потім оскаржено у судовому порядку, тож факт, на встановленні якого наполягає заявник, у порядку окремого провадження встановленню не підлягає.
24 травня 2021 року Одеським апеляційним судом для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи було витребувано матеріали цивільної справи № 521/10520/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення юридичного факту нещасного випадку (отримання травми) під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, оглянувши матеріали справи № 521/10520/20 тазаслухавши у судовому засіданні думку сторін, апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу, закриває апеляційне провадження у справі з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.
З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту нещасного випадку (отримання травми), що стався з ним 26 вересня 1991 року при виконанні службових обов`язків під час проходження військової служби в Збройних Силах України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав шляхом подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

Закриття провадження у справі згідно ст.255 ЦПК України - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Під час розгляду справи, при досліджені матеріалів справи № 521/10520/20 апеляційним судом встановлено, що улипні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якій просив встановити факт нещасного випадку (отримання травми), що стався з ним 26 вересня 1991 року при виконанні службових обов`язків, під час проходження військової служби в Збройних Силах України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення юридичного факту нещасного випадку (отримання травми) під час виконання службових обов`язків.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2020 року залишено без змін.

При дослідженні апеляційним судом було встановлено тотожність заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення у справі № 521/10520/20 та заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення у справі № 522/11482/20.

Зокрема, у справі № 522/11482/20, що наразі перебуває на апеляційному перегляді та у справі №521/10520/20, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили тотожні сторони та їх статус (заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки), предмет (встановлення факт нещасного випадку (отримання травми), що стався з заявником 26 вересня 1991 року при виконанні службових обов`язків, під час проходження військової служби в Збройних Силах України) та підстави.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що наявність ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2020 року, залишеної в силі постановою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року, якою було відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення юридичного факту нещасного випадку (отримання травми) під час виконання службових обов`язків унеможливлює розгляд даної справи за заявою ОСОБА_1 у справі № 522/11482/20
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №619/38/17, де, залишаючи без змін судові рішення про закриття провадження у справі, Верховний Суд зазначив про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, апеляційний суд, на підставі ст. 377 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а судове рішення, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки набрало законної сили рішення суду, яке ухвалено у справі з тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року скасувати.
Провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 18 червня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький