КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 755/19047/20

провадження № 22-ц/824/8113/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Планета Страхування»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у складі судді Марфіної Н.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета Страхування» про стягнення невиплаченої страхової виплати, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом , в якому просила стягнути з ЗАТ «СК «Планета Страхування» на користь позивача 68 678,40 грн, з яких: 49 056 грн - страхова виплата, 19 622,40 грн - 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя, а також 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 29 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти №0003/0909-4.

29 грудня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №2, якою було змінено умови договору.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо виплати страхової суми, передбаченої п.п. 8.1 договору, проте дану заяву залишено без відповіді і задоволення.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, вважала за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Планета Страхування» 68 678, 40 грн, з яких: 49 056 грн - сума страхової виплати та 19 622, 40 грн - 4% річних інвестиційного доходу за весь строк дії договору добровільного страхування життя.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним заочним рішенням, 29 березня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ЗАТ «СК «Планета Страхування» 68 678, 40 грн та 6 000 грн витрат з оплати професійної правничої допомоги.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Звертає увагу суду на те, що дія договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти №003/0909-4 закінчилася 29 вересня 2019 року, у зв`язку з чим позивач має право на отримання страхової виплати.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог з огляду на те, що Додатковою угодою сторони змінили строк дії Договору до 28 вересня 2034 року, а страховий випадок, визначений умовами договору, не настав.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 29 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «СК «Планета Страхування» укладено Договір добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти № 0003/0909-4 (а.с. 4) (далі - Договір).

На підставі п. 1.1 Договору страховик при настанні страхового випадку взяв на себе зобов`язання виплатити страхову ренту страхувальнику чи іншим особам, що визначені страхувальником, або на користь якого/их укладений Договір страхування. Страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі (внески, премії) у встановлені страховиком терміни та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 2.1 Договору об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з життям страхувальника або застрахованої особи відповідно до умов, зазначених у «Правилах добровільного страхування життя», що затверджені Головою Правління страховика 22 червня 2004 року, а також положенням чинного законодавства України.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що страхова сума та страхові платежі визначені у валюті України - у гривнях.

За змістом пункту 6.1.1 Договору, страховим випадком за страхуванням життям з умовою виплати страхової ренти, додаткової пенсії є: досягнення застрахованою особою віку, визначеного у заяві на страхування, після чого починається виплата ануїтету; смерть застрахованої особи в період очікування.

29 грудня 2012 року між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти №0003/0909-4.

У п. 5.1.1 Додаткової угоди №2 до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти від 29 грудня 2012 року, сторони погодили, що страховим випадком є подія, яка відбулась у період дії договору, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату, зокрема, дожиття застрахованої до закінчення строку дії Договору.

Згідно пункту 10.2 Додаткової угоди, сторони погодили строк дії Договору страхування та визначили його у 25 років з 29 вересня 2009 року по 28 вересня 2034 року.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зверталась до ПрАТ «СК «Планета Страхування» з письмовою заявою про виплату страхової суми, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача (а.с. 18).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування життя.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування) (ст. 4 Закону України «Про рахування»).

Згідно ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У силу статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, зважаючи на те, що Додатковою угодою №2 до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти від 29 грудня 2012 року сторони змінили строк дії договору та встановили строк у 25 років з 29 вересня 2009 року до 28 вересня 2034 року, а страховий випадок за час дії договору у відповідності до умов договору не настав, відсутні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.

При цьому місцевим судом вірно зауважено, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача викупної суми у разі дострокового припинення умов Договору.

Доводи апелянта, що дія договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти №003/0909-4 закінчилася 29 вересня 2019 року, у зв`язку з чим позивач має право на отримання страхової виплати, є неспроможними та суперечать матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в позовній заяві, та не спростовують висновків суду першої інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанцій щодо їх оцінки.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик