ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/629/21 Справа № 179/298/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Акцент-Банк, треті особи Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, Приватний нотаріус Завалієв Артем Анатолійович про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано запис державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32200255, номер запису про право власності 17257066 від 30.10.2016 р., здійснений ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, щодо реєстрації права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК».

Поновлено відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнуто з акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп. (а.с. 150-156).

У липні 2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн. (а.с. 164-168).

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення по заяві представника позивача адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Приватний нотаріус Завалієв Артем Анатолійович про скасування державної реєстрації права власності щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 12000,00 грн. (а.с. 175-177).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн., в обгрунтування якої зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права (а.с. 181-187).

АТ Акцент-Банк скористалось своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у у прийнятті додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, подано після закінчення п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України дана вимога залишається без розгляду.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: - на професійну правничу допомогу; - пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; - пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; - пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При поданні позову ОСОБА_1 зазначав, що орієнтовний розрахунок витрат, які позивач може понести під час розгляду судового процесу: поштові витрати 200,00 грн., витрати, пов`язані з прибуттям до суду, - 1000,00 грн., витрати на правничу допомогу 12000,00 грн. (а. с. 9). Однак, до позовної заяви не було надано доказів на підтвердження понесення вказаних витрат.

Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення з вирішенням питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн., ОСОБА_1 надано Акт про прийняття-передачу наданий послуг від 22 червня 2020 р. згідно якого вартість наданих адвокатом позивачу послуг за період з 05 лютого 2020 р. по 17 червня 2020 р. становить 12 000,00 грн. та квитанцію до прибутково-касового ордеру № 05/02/20 від 05 лютого 2020 р. на суму 12000,00 грн.

Рішення суду було ухвалено 17 червня 2020 року, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу була направлена до суду засобами поштового зв`язку 26.06.2020 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, подано після закінчення п`яти днів після ухвалення рішення суду, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає залишеню без розгляду, а у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Дослідивши обставини справи та враховуючи приведені норми процесуального закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при відмові в ухваленні додаткового рішення виходив з вимог чинного процесуального законодавства.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотримання норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи скарги, які наведені в її обґрунтування не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є лише незгодою з висновками суду та мотивами суду наведені на їх обгрунтування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року підлягає залишенню без змін.

керуючись ст.ст.367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.О. Макаров