Справа: 164/496/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2021 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення за місцем реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із даним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона є уповноваженим власником квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі також зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які перешкоджають їй користуватися та проживати у вказаній оселі, змінили замки у вхідних дверях, забрали документи про право власності на житло. З приводу їх неправомірних дій вона неодноразово зверталася як до самих відповідачів, так і в поліцію, однак це не дало бажаних наслідків. На сьогоднішній день змушена проживати разом із дочкою, а тому звернулася до суду.

Позивач та її представник, кожна зокрема, в судовому засіданні позов підтримала із наведених у ньому підстав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен зокрема, заперечили щодо позовних вимог ОСОБА_1 , зазначили, що позивачка є їх родичкою і саме з її дозволу вони вселилися і проживають у будинку.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідка, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Положенням статей 41, 47 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Однак, право власності за своєю правовою природою не є необмеженим.

На підставі частини другої статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною п`ятою зазначеної статті, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

З огляду на частину сьому зазначеної статті діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 13 ЦК України визначено, що при їх здійсненні особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Із довідки Довжицької сільської ради від 8 січня 2019 року № 34 встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за № 9 від 22 січня 2001 року в БТІ. Згідно свідоцтва квартира належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Згідно рішення сесії сільської ради від 26 лютого 2016 року № 4/5 «Про впорядкування присвоєних адресних номерів» багатоквартирному житловому будинку в АДРЕСА_3 , присвоєно адресний номер: будинок АДРЕСА_4 (а.с.5).

Згідно з витягом з погосподарської книги № 6 за 2016 2020 роки Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області по особовому рахунку № 04-0137-1 квартира належить ОСОБА_1 і знаходиться у АДРЕСА_5 (а.с.8).

Відповідно до довідки № 1768 від 5 листопада 2018 року, виданої Довжицькою сільською радою, склад сім`ї ОСОБА_1 , якій належить квартира під АДРЕСА_1 , наступний: ОСОБА_1 уповноважений власник, ОСОБА_3 сестра, ОСОБА_4 чоловік сестри, ОСОБА_5 племінник (а.с.9).

Із показань свідка ОСОБА_6 , яка є дочкою позивача, встановлено, що із відповідачами була домовленість про те, що вони доглядають її матір, так як ОСОБА_3 є її сестрою, а позивачка залишить ним житло у спадок. Однак через те, що ОСОБА_1 має певні захворювання і потребує періодичного стаціонарного лікування, в період коли проходила курс, відповідачі змінили замки у квартирі, не надали ключа від вхідних дверей та чинили перешкоди у користуванні житлом, у зв`язку з чим позивач і на даний час проживає у неї.

Заявою секретаря Довжицької сільської ради Волинської області Похили Л.М. від 7 червня 2021 року підтверджується, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, однак фактично там не проживають і чинять перешкоди у користуванні житлом ОСОБА_1 .

Факт перешкоджання ОСОБА_1 користування спірною квартирою також підтверджується відповідями Маневицького ВП ГУНП у Волинській області щодо звернень позивача (а.с. 7).

А тому, зважаючи на вищевикладене та вимоги ст. 9 ЖК УРСР, відповідно до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку, передбаченому законом, суд приходить висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст. 41, 47 Конституції України, ст. 9 ЖК УРСР, ст.ст. 13, 15, 16, 316, 319,321, 391 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів від вхідних дверей квартири.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судовий збір у дохід держави по 256 гривень 13 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Відповідачі: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ).

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ).

ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2021 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська