Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 947/1122/21

провадження № 61-9613ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала кримінальна справа № 1-840/04 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 358 та частиною другою статті 192 Кримінального кодексу України.

У межах розгляду даної кримінальної справи Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступниками якого були Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк)»,

у подальшому - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Амбер»), а на даний

час - ОСОБА_2 , звернулося до суду із цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом у розмірі 574 876,48 грн.

Вироком Київського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2004 року цивільний позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом та відсотків за користування кредитом у розмірі 574 876,48 грн.

На виконання зазначеного вироку суду, 14 серпня 2008 року Київським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 574 876,78 грн.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Київським районним судом міста Одеси 14 лютого 2008 року у справі

№ 1-840/04 про стягнення грошових коштів у розмірі 574 876,78 грн

з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк», правонаступниками якого було АТ «Альфа-Банк», у подальшому - ТОВ «Фінансова компанія «Амбер»,

а на даний час - ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2021 року залишено без змін.

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2021 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії», від 20 лютого 2014 року, заява № 26746/05).

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Водночас стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному порядку, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року

у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18).

Разом з тим, постанова апеляційного суду прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

Зазначення у постанові Одеського апеляційного суду від 13 травня

2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2021 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук