П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 359/8373/20

Номер провадження № 22-ц/824/8866/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Яковлєвої Л. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31 березня 2010 року у розмірі 26 712 грн. 15 коп. та судових витрат у розмірі 2 102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 31 березня 2010 року.

Відповідач підтвердив, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нім та банком Договір про надання банківських послуг. Заява підписана відповідачем підтверджує, зокрема, факт ознайомлення з умовами кредитування в АТ «КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 28 липня 2020 року складає 26 712 грн. 15 коп., з яких: 20 020 грн. 01 коп. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі за простроченим тілом кредиту;6 692 грн. 14 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року (а.с. 110-116) позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 31 березня 2010 року у розмірі 20 020 грн. 01 коп. та судові витрати у розмірі 1 575 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, 26 квітня 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права у вказаній частині, просило скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у вказаній частині, задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що укладаючи договір б/н від 31 березня 2010 року, сторони погодили плату процентів за користування кредитними коштами та розмір процентної ставки, що підтверджується Анкетою-заявою від 31 березня 2010 року та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, які підписані відповідачем.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно вважав непогодженими умови щодо сплати процентів за кредитом.

Скаржник зазначає, що відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами; не заперечував розмір наявної заборгованості.

На думку скаржника, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні відсотків за кредитом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту сторонами не оскаржується, то виходячи з приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не підлягає апеляційному перегляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем того, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31 березня 2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с. 18).

01 квітня 2010 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50OTC00297336 (а.с. 19).

До Анкети-заяви банк додав, зокрема, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 20-43).

З виписки по рахунку за договором № б/н станом на 30 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, проте отримані ним кошти не повернув (а.с. 54-80).

Згідно наданого банком розрахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 31 березня 2010 року наявна заборгованість, яка станом на 28 липня 2020 року складає 20 020 грн. 01 коп. (а.с. 15).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, банк, у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Анкета-заява, наявна в матеріалах справи, містить анкетні дані та підпис відповідача, а також волевиявлення останнього на отримання кредитної картки «Універсальна», разом з тим, з наявних в матеріалах справи документів не можливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку за користування кредитними коштами у зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що сторони погодили плату процентів за користування кредитними коштами та розмір процентної ставки, що підтверджується Анкетою-заявою від 31 березня 2010 року та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, які підписані відповідачем, виходячи з наступного.

Анкета-заява від 31 березня 2010 року містить анкетні дані та підпис відповідача, а також волевиявлення останнього на отримання кредитної картки «Універсальна», проте з вказаної Анкети-заяви не можливо встановити тип банківської картки, яку отримав відповідач, від якої залежить відсоткова ставка за користування кредитом.

Наявна в матеріалах справи довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, є додатком до договору SAMDN50ОТС002973336 та підписана відповідачем 01 квітня 2010 року, а відтак, не може вважатися додатком до договору № б/н від 31 березня 2010 року.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні відсотків за кредитом, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторонами було погоджено відсоткову ставку за користування кредитом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

О.В. Шахова