ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/9708/20 Головуючий в І інстанції Єпішин Ю.М.
Номер провадження 22-ц/819/326/21 Доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просив в рахунок відшкодування істотної моральної (немайнової) шкоди стягнути кошти в сумі 105 100 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 22 276,67 гривень, що становить суму 127 376,67 гривень шляхом списання коштів з рахунку відповідача, де боржником є Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради на користь стягувача ОСОБА_1 .

Позов обґрунтований тим, що у травні 2018 року позивачу було відмовлено у призначенні безстрокової щомісячної адресної безготівкової субсидії, у зв`язку з чим його родина не мала можливості опалювати житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

03.06.2019 р. ОСОБА_1 подав до УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради заяву про призначення житлової субсидії. 13 червня 2019 року комісією при УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради складено протокол № 24, згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 р. у справі № 540/1156/19 визнано протиправним рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 13.06.2019 року щодо не призначення ОСОБА_1 з 01.06.2019 року щомісячної адресної безготівкової субсидії, зобов`язано УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2019 року про призначення житлової субсидії з 01.06.2019 року.

28.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН Дніпровської районної у м.Херсоні ради із заявою про призначення субсидії. 16.12.2019 року відповідачем прийнято рішення про не призначення житлової субсидії з 01.10.2019 р. у зв`язку з несплатою аліментів понад 3 місяці. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 540/2827/19 визнано протиправним та скасовано рішення УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 16.12.2019 р. про не призначення ОСОБА_1 житлової субсидії, зобов`язано УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 28.10.2019 року з урахуванням правової позиції, наданої судом у рішенні.

07.05.2020 р. позивач поштою отримав повідомлення УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 05.05.2020 р. та виписку з протоколу № 17 від 23.04.2020 р., згідно яких відповідач вирішив скасувати рішення від 16.12.2019 р. про не призначення житлової субсидії з підстав несплати аліментів понад три місяці, анулювати повідомлення про відмову в призначенні допомоги від 16.12.2019 р. №02/8177, відмовити в призначенні житлової субсидії відповідно до п. 14 Постанови КМУ від 21.10.1995 р. № 848, оскільки дохід менше мінімальної заробітної плати більше ніж на 10%.

Позивач вважає, що УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради допускає протиправну бездіяльність щодо призначення йому житлової субсидії, чим порушує його права та завдає матеріальної та моральної шкоди.

За позицією позивача, розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 22276,67 грн., що складається з: суми житлової субсидії на опалювальний сезон з жовтня 2018 р. по 30.04.2019 р. у розмірі 13071,58 грн., суми житлової субсидії на неопалювальний сезон з 1.05.2019 р. по 30.10.2019 р. у розмірі 751,94 грн., суми житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.10.2019 р. по 30.04.2020 р. у розмірі 8453,15 грн.

В обґрунтування заподіяння моральної шкоди позивач зазначає, що начальник УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради, будучи зобов`язаною дотримуватися норм чинного законодавства, фактично одноосібно та незаконно вирішує питання про відмову ОСОБА_1 у призначенні безстрокової щомісячної адресної безготівкої житлової субсидії з 01.05.2018 р., з 01.10.2018 р., з 01.06.2019 р., з 01.10.2019 р. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 р. у справі №540/1968/19, від 12.02.2020 р. у справі № 540/2827/19 не дозволяють ефективно захистити та відновити порушені права позивача, не відповідають завданням адміністративного судочинства та призвели до виникнення нових судових спорів.

Позивач вказує, що внаслідок не розгляду належним чином його заяв про призначення субсидії УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні зумовило необхідність у позивача повторно звертатися до суду, що призвело до глибокого відчуття несправедливості.

Визначаючи розмір завданої моральної шкоди позивач в якості правової підстави зазначає ст. 364 КК України, яка врегульовує відповідальність за зловживання владою або службовим становищем. В математичному вираженні розмір моральної шкоди позивач обчислює наступним чином: 1051,00 грн. (податкова соціальна пільга на 2020 рік) * 100, що дорівнює 1051,00 грн.

Посилаючись на ст. 1172, 1173, 1174 ЦК України позивач просив задовольнити його вимоги з огляду на викладені вище обставини.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради, пов`язане з виконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року щодо зобов`язання УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради розглянути повторно заяву позивача про призначення субсидії. З наданої представником відповідача виписки з Протоколу №17 від 23.04.2020 року УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради убачається, що рішення від 16.12.2019 року про не призначення житлової субсидії ОСОБА_1 скасовано. Повідомлення про відмову у призначенні допомоги від 16.12.2019 року № 02/8177 анульовано. У призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 з 01.10.2019 року відмовлено.

Зазначені обставини спростовують доводи позивача з приводу того, що відповідачем, всупереч рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року, повторно не розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії, внаслідок чого позивачеві завдано істотної моральної та матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у спосіб, визначений позивачем.

З огляду на викладене, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2020 р. таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилився з фактичними підставами позову, оскільки предметом спору у розумінні обставин, викладених у позовній заяві, є захист соціальних прав, стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради, пов`язаною з відмовою у призначенні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг з 1 травня 2018 року по 30 квітня 2020 року.

Скаржник зазначає, що рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 р. у справі №540/1968/19, від 12.02.2020 р. у справі № 540/2827/19 визнано протиправними та скасовано рішення УПСЗН Дніпровської районної у м. Херсоні ради про не призначення ОСОБА_1 житлової субсидії. Внаслідок не призначення відповідачем належної позивачу за законом субсидії, останній разом з дружиною дві зими поспіль страждав від холоду, не маючи можливості опалювати власне житло. Внаслідок не розгляду належним чином заяв про призначення субсидії позивач був вимушений неодноразово звертатися до суду за захистом своїх прав, що зумовило витрачання значної кількості часу та спричинило відчуття глибокої несправедливості.

За позицією скаржника суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради заперечує доводи скаржника, вважає рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2020 року законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що під час прийняття рішень про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії посадові особи УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради діяли відповідно до вимог чинного законодавства та в межах своїх повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відповіді на вказаний відзив ОСОБА_1 зазначає, що відзив УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради в порушення п.3 ч.2 ст. 360 ЦПК України не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Доводи скаржника, викладені у відповіді на відзив УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради, за своїм змістом є аналогічними доводам, викладеним ним у позовній заяві та апеляційній скарзі на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року.

Від Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській областівідзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

08.02.2021 року скаржником подано до апеляційного суду в електронній формі письмові пояснення, які підлягають врахуванню судом при розгляді справи.

Разом з тим, 08.02.2021 року скаржником поданого до суду клопотання, у якому на підставі ст. 93 ЦПК України просить начальницю УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради надати письмові пояснення на поставлені запитання.

Вказане клопотання ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до розгляду з огляду на наступне.

Статтею 93 ЦПК України, на яку посилається заявник, передбачено порядок та підстави проведення письмового опитування учасників справи в якості свідків.

Згідно ч. 1,2 цієї статті учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Аналіз вказаної процесуальної норми свідчить про те, що учасник справи має право ставити запитання іншому учаснику справи, як свідку, та вимагати письмової відповіді, проте можливість реалізувати таке право учасник справи має виключно у першій заяві по суті справи.

Види та зміст заяв по суті справи визначені у статті 174 ЦПК України, згідно частин 1,2 якої при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, першою заявою по суті, поданою позивачем у межах даної справи, є позовна заява.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не скористався правом щодо письмового опитування керівника УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради в якості свідка у визначений ст. 93 ЦПК України строк, а саме не заявив вказане клопотання у позовній заяві, як у першій заяві по суті справи, тому підстави для прийняття вказаного клопотання до розгляду у суду апеляційної інстанції відсутні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини , крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, в тому числі його посадовою особою, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування, їх посадові, службові особи, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Так, згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. (ст. 1174 ЦК України)

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 06 липня 2020 року у справі № 686/20389/19 (провадження № 61-735св20), від 21 вересня 2020 року у справі № 686/24777/18 (провадження № 61-9183св19), від 10 грудня 2020 року у справі № 686/33629/19 (провадження № 61-10563св20), 21 січня 2021 року у справі № 686/32422/19 (провадження № 61-9048св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач обґрунтовує свої вимоги про відшкодування шкоди тим, що прийняття УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради рішень про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, які у подальшому були визнані протиправними та скасовані Херсонським окружним адміністративним судом у справах № 540/1968/19 та №540/2827/19, призвело до душевних страждань і майнових втрат позивача.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду першої інстанції повідомлення про призначення субсидії від 15.08.2018 р. (а.с.13), повідомлення про призначення субсидії від 21.12.2018 р. (а.с.14), копію листа УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 21.02.2019 р. № 02/1430 (а.с.14-15), копію виписки з протоколу № 24 від 13.06.2019 р. (а.с.15), копію повідомлення про призначення субсидії від 19.06.2019 р. (а.с.16), копії рішень про призначення субсидії (а.с.16-18), копію відомостей з ДРФОПП про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 в період з І кварталу 2013 р. по 4 квартал 2019 р. (а.с.18), копію повідомлення про відмову у призначенні допомоги від 16.12.2019 р. № 02/8177 (а.с.19), копію повідомлення про призначення субсидії від 05.05.2020 р. (а.с.19), копію виписки з протоколу № 17 від 23.04.2020 р. (а.с.20), банківську виписку по картці ОСОБА_1 (а.с.21)

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 540/1968/19 визнано протиправним рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 13.06.2019 року, щодо не призначення ОСОБА_1 з 01.06.2019 року щомісячної адресної безготівкової субсидії з підстав проживання в житловому будинку працездатних осіб, які не мають доходу та не сплачене ЄСВ, оскільки суд встановив, що зазначена у рішенні підстава для не призначення субсидії не передбачена Положенням «Про порядок призначення житлових субсидій2, затвердженого Постановою КМУ №848 від 21.10.1995р.

На відновлення порушеного права, суд постановив: зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради повторно розглянути заяву позивача від 03 червня 2019 року про призначення йому житлової субсидії з 01 червня 2019 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що покладення на УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради обов`язку призначати та розраховувати житлову субсидію з 01 червня 2019 року є передчасним. Відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд вважав, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів є покладення на УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради обов`язку повторно розглянути заяву про призначення житлової субсидії від 03 червня 2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

А тому у задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльності комісії УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради щодо неповідомлення (заявника) позивача ОСОБА_1 про прийняте рішення 13.06.2019 року щодо відмови у наданні з 01.06.2019 року субсидії протягом трьох календарних днів з дня його прийняття; зобов`язання уповноважених осіб УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради призначити ОСОБА_1 та розрахувати житлову субсидію з 1 червня 2019 року; зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області стягнути кошти шляхом списання коштів з рахунку УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі по 96050 грн. кожному позивачу в рахунок відшкодування істотної моральної (майнової) шкоди, відмовлено.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року у справі № 540/1968/19 УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення субсидії та прийнято рішення від 16.12.2019 року про не призначення субсидії у зв`язку з несплатою заявником аліментів понад три місяці. (а.с.283)

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 540/2827/19 визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 16.12.2019 р. про непризначення ОСОБА_1 житлової субсидії із тих підстав, що вказане рішення від 16.12.2019 р. містить в собі виправлення шляхом перекреслення сформованої в електронному вигляді підстави його прийняття «несплата ЄСВ протягом трьох місяців» , яка закреслена та від руки викладена інша підстава для відмови» несплата аліментів протягом трьох місяців».

Такими чином, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень, як такого, що не може містити виправлень шляхом перекреслення сформованої у електронному вигляді підстави його прийняття.

При цьому, позовну вимогу ОСОБА_1 щодо зобов`язання УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради прийняти рішення про призначення житлової субсидії, розрахувати її та виплатити на опалювальний сезон з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, адміністративний суд залишив без задоволення, виходячи з того, що вказані повноваження відповідача є дискреційними, а суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного та належного захисту порушеного права позивача за встановлених обставин, адміністративний суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов`язати УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг від 28.10.2019 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На виконання вказаного судового рішення, згідно протоколу від 23.04.2020 р. № 17 УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради скасовано рішення від 16.12.2019 р. про не призначення житлової субсидії з підстав несплати аліментів понад три місяці, анульовано повідомлення про відмову в призначення допомоги від 16.12.2019 р. № 02/8177, відмовлено ОСОБА_1 у призначення житлової субсидії з тих підстав, що дохід менше мінімальної заробітної плати більше ніж на 10%. (а.с.293, 294)

Отже, наведеними судовими рішеннями констатовано протиправність рішень УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради щодо не призначення ОСОБА_1 субсидії з підстав порушення процедури їх прийняття. При цьому, адміністративним судом не встановлено права ОСОБА_1 на отримання житлової субсидії у спірний період, а тому відсутні підстави вважати, що внаслідок відмови УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради у призначенні субсидії позивачу заподіяно шкоди,

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів заподіяння позивачу шкоди, а також доказів щодо її розміру та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради та настанням шкоди.

Апеляційний суд зазначає, що Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що визначено статтею 55 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ОСОБА_1 реалізував своє право на оскарження рішень УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради.

Сам по собі факт, що прийняті УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради рішення від 13.06.2019 року та від 16.12.2019 р. скасовано у судовому порядку, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, про її розмір, про причинний зв`язок між заподіяною шкодою та її розміром.

Права позивача на належний розгляд питання щодо призначення йому житлової субсидії відновлено, в тому числі рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 540/1968/19, від 28 лютого 2020 року у справі № 540/2827/19, що є достатньою сатисфакцією за обставин розглядуваної справи.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на те, що вказані судові рішення не дозволяють ефективно захистити та відновити порушені права позивача та не відповідають завданням адміністративного судочинства, оскільки у випадку незгоди з судовим рішенням позивач має право на його оскарження в апеляційному порядку.

Також апеляційний суд відхиляє доводи позивача щодо протиправної бездіяльності УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради, яка полягає у непризначенні йому житлової субсидії за період з травня 2018 р. по квітень 2020 року, оскільки питання правомірності рішень, дій та бездіяльності органів державної влади вирішується судом в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного.

Враховуючи, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому майнової та моральної шкоди внаслідок прийняття УПСЗН Дніпровської районної у місті Херсоні ради рішень про відмову у призначенні житлової субсидії, причинний зв`язок між прийнятими рішеннями та настанням тих негативних наслідків, на які посилався ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні його позовних вимог, проте помилився з мотивами такої відмови.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про відшкодування шкоди змінити, виклавши підстави відмови у задоволенні позову у відповідності до мотивувальної частини цієї постанови.

В іншій частині зазначене судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік