ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5609/21 Справа № 191/1648/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року за заявою територіальної громади м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради, заінтересована особа Перша державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року територіальна громада м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради, заінтересована особа Перша державна нотаріальна контора, звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 .

Вказували, що вказаний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину заповітом.

Зазначали, що з часу смерті спадкодавця ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину.

Посилаючись на те, що спадщина відкрилась у 2013 році та у 2014 році сплив рік, необхідний для подальшого обернення майна на користь територіальної громади, а тому просили суд ухвалити рішення, яким визнати відумерлою спадщину у вигляді житлового будинку (Б-1), розташованого в АДРЕСА_1 , загальною площею 17.7 кв.м та жилою площею 9.6 кв.м, з господарськими будівлями: №1 вбиральня, №2 паркан, які залишились після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді житлового будинку (Б-1), розташованого в АДРЕСА_1 , загальною площею 17.7 кв.м та жилою площею 9.6 кв.м, з господарськими будівлями: №1 вбиральня, №2 паркан, які залишились після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Передано у власність територіальної громади Синельниківської міської ради Дніпропетровської області житловий будинок (Б-1), розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 17.7 кв.м та жилою площею 9.6 кв.м, з господарськими будівлями: №1 вбиральня, №2 паркан, які залишились після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, зазначаючи, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви територіальної громади м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради.

Апеляційна скарга мотивована тим, що майно, яке передане у власність заявнику, не може мати статус відумерлої спадщини, наголошувала, що суд неправильно з`ясував обставини даної справи та допустив помилку у встановленні власника будинку. Зазначала, що ОСОБА_2 , який є її батьком і був власником будинку, після смерті якого у 2000 році вона та її рідний брат ОСОБА_2 фактично прийняли спадщину.

15 червня 2021 року Синельниківська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції необмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 стаття 367 ЦПК України).

Статтею 213 ЦПК України (у редакції ЦПК України чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що актовим записом про смерть №410 від 12 листопада 2013 року підтверджується факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 43 роки.

Актовий запис зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.32-33).

З листа КП «Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації» №124 від 09 вересня 2015 року вбачається, що жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром №124 від 28 січня 1983 року (а.с.31).

Згідно копії схематичного плану будівель по АДРЕСА_1 вбачається розташування таких будівель: Б-1 житлового будинку, №1 вбиральні, №2 паркану. Загальна площа будинку 17.7 кв.м, житлова площа будинку 9.60 кв.м (а.с.7-8).

З акту обстеження технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 від 01 квітня 2014 року, комісія встановила, що на земельній ділянці близько 0,0900 га, в глибині розташований глинобітний житловий будинок непридатний для проживання. Масове порушення конструктивних елементів. Відсоток зносу складає 90%. Територія захаращена (а.с.6).

Згідно копії довідки квартального комітету №25 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року, ОСОБА_2 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З повідомлення Першої Синельниківської державної нотаріальної контори 01-16/477 від 21 жовтня 2015 року, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці за законом чи заповітом у померлого ОСОБА_2 відсутні, а тому спадщина може бути визнана відумерлою.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Тобто, правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Частинами 1,2,3 ст.1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про прийняття спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.ч.1,2 ст.1221 ЦК України).

За приписами ч.ч.1,3 ст.15 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст.ст.234,235 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ст.278 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

За приписами ч.6 ст.235 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, та роз`яснень Верховного Суду України в абзаці третьому частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічні положення передбачені ст.ст.19,293,294 ЦПК України в редакції, діючій з 15 грудня 2017 року.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник територіальна громада м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради вказував, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (брат апелянта) є власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Синельниківською державною нотаріальною конторою 28 січня 1983 року за №124.

В той час коли з документів, долучених до апеляційної скарги, вбачається, що власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Синельниківською державною нотаріальною конторою 28 січня 1983 року за №124, був ОСОБА_2 (батько апелянта), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналіз фактичних обставин свідчить про наявність спору про право, який має розглядатися не в порядку окремого провадження, а в позовному проваджені.

Таким чином, суд першої інстанції не дослідив повно та всебічно обставини справи, а також не залучив до розгляду справи усіх заінтересованих осіб.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність є передчасним.

Враховуючи мету подання заяви про визнання спадщини відумерлою, а також наявність іншої особи, яка заперечує наявність підстав для визнання спадщини відумерлою, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право, що має розглядатися виключно у порядку позовного провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05 грудня 2018 року по справі №644/2379/16-ц, провадження №61-31674св18, від 03 жовтня 2019 року по справі №146/947/18, провадження №61-11987св19, від 23 грудня 2019 року у справі №175/423/18, провадження №61-8171св19, від 26 лютого 2020 року у справі №202/6418/18, провадження №61-18511св19, від 16 грудня 2020 року у справі №408/154/19-ц, провадження №61-16397св19, від 03 березня 2021 року у справі №2-о-36/08, провадження №61-14000св20.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.377 ЦПК України, із залишенням заяви територіальної громади м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради без розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року скасувати.

Заяву територіальної громади м.Синельниково в особі Синельниківської міської ради, заінтересована особа Перша державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.