Номер провадження: 22-ц/813/693/21
Номер справи місцевого суду: 2-4941/10
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника боржника/відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від стягувача/позивача акціонерного товариства «УкрСиббанк» - не з`явились,

від боржника/відповідача ОСОБА_3 не з`явились,

переглянувши справу №2-4941/10 за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в справі за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2020 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2010 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов АТ «УкрСиббанк» задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованість в загальній сумі 1041854,76 грн., судові витрати в сумі 1820,00 грн. (а.с.78-79).

16 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 до виконання, видачу дубліката виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 в справі №2-4941/10 (а.с.84-85).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2020 року заяву повернуто заявнику без розгляду за аналогією частини 9 статті 10 ЦПК України (аналогією закону) з посиланням на те, що заявником не надано доказів відправки даної заяви іншим учасникам процесу (а.с.99).

1 липня 2020 року АТ «УкрСиббанк» подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 до виконання, видачу дубліката виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 в справі №2-4941/10 (а.с.105-106).

Заяву мотивовано тим, що виданий Приморським районним судом м. Одеси 22 липня 2010 року виконавчий лист №2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості втрачено не з вини банку, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 грудня 2016 року та оригінал виконавчого документа на адресу банку не надходили, відділом державної виконавчої служби не надано доказів направлення ним та отримання стягувачем постанови про повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа. Відсутність виконавчого листа позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби чи приватного виконавця та можливості отримати з боржника суму коштів, зазначену у рішенні суду від 3 червня 2010 року, що не втратило своєї законної сили та не виконано в повному обсязі. Через втрату виконавчого документа строк пред`явлення виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «УкрСиббанк» до виконання сплив. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі №201/12185/14-ц, поважними причинами пропущення строків, які мають юридичне значення, визнаються обставини, що не залежать від волі особи, яка має вчинити відповідну дію, та які об`єктивно перешкоджають цій особі у її вчиненні. Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України»). Виконавчий лист №2-4941/10, виданий Приморським районним судом м. Одеси на боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості втрачений не був.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року заяву АТ «УкрСиббанк» прийнято до провадження (а.с.122).

Боржник ОСОБА_1 подала відзив на заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, в якому зазначила, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «УкрСиббанк» до виконання сплив, відповідно, АТ «УкрСиббанк» звертається із заявою про видачу дубліката виконавчого листа з пропущенням строку, передбаченого пунктом 17.4 Розділу УШ Перехідних положень ЦПК України. Банком не були вжиті жодні заходи (повторне пред`явлення виконавчого документа, контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби тощо). Банк пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання без поважних причин (а.с.136-138).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2020 року заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 до виконання, видачу дубліката виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 в справі №2-4941/10 задоволено (а.с.150-151).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви (а.с.157-161).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм процесуального права полягає в тому, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-4941/10 від 22 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості було завершено 29 грудня 2016 року на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документу спрямовано на адресу стягувача: АДРЕСА_1 . При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2 червня 2016 року, згідно якої виконавчі документи пред`являються до примусового виконання протягом трьох років, тобто якою збільшено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, не застосовуються при повторному пред`явленні стягувачем виконавчих листів до виконання, оскільки дані положення поширюються виключно на виконавчі документи, пред`явлені вперше. Виконавчий документ пред`являвся стягувачем до виконання 26 травня 2016 року до набрання чинності новим Законом України «Про виконавче провадження, яким збільшено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому положення пункту 5 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року на дані правовідносини не поширюються. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався 29 грудня 2016 року з дня винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа, тому суд може видати дублікат виконавчого документа лише до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто протягом року з дня винесення державним виконавцем постанови про повернення. В даному випадку такий строк закінчився 29 грудня 2017 року, заявник звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та заявами про надання інформації поза встановлений законом строк. На час звернення заявника у липні 2020 року до суду першої інстанції з заявою про видачу дубліката виконавчого листа минуло більше трьох років, строк для пред`явлення його до виконання закінчився, обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними заява та матеріали справи не містять. З 27 травня 2016 року по 14 червня 2018 року заявник не звертався до органу виконавчої служби та не намагався ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, не вживав інші дії, спрямовані на отримання інформації за виконавчим провадженням. Заяви про надання інформації про стан виконавчого провадження подані банком після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Доводи АТ «УкрСиббанк», що виконавчий лист не отримував та його було втрачено при пересилці не з вини банку самі по собі не є безумовною і достатньою підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки стягувач не був позбавлений права цікавитися рухом виконавчого провадження. Позивач також не довів відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованість в загальній сумі 1041854,76 грн., судові витрати в сумі 1820,00 грн.

26 червня 2010 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів у справі №2-4941/10.

22 липня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси видано:

виконавчий лист №2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн.;

виконавчий лист №2-4941/10 на боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн.

Виконавчі листи були передані на виконання, зокрема, в чергове 26 травня 2016 року Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано заяву АТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа №2-4941/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн.; до вказаної заяви додано оригінал виконавчого листа №2-4941/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси на боржника ОСОБА_1 .

На запити АТ «УкрСиббанк» від 14 червня 2018 року (отримано адресатом 15 червня 2018 року та 19 червня 2018 року), від 21 січня 2020 року (отримано адресатом 3 лютого 2020 року) щодо виконання виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси на боржника ОСОБА_1 , Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 18 лютого 2020 року за вихідним №6546 надано відповідь, за змістом якої підтверджено перебування виконавчого документа на виконанні, відкриття виконавчого провадження постановою державного виконавця від 27 травня 2016 року, а також повідомлено, що постановою державного виконавця від 29 грудня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси, було завершено на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документа спрямовано на адресу стягувача: АДРЕСА_1 .

16 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 до виконання, видачу дубліката виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 в справі №2-4941/10.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2020 року заяву повернуто заявнику без розгляду за аналогією частини 9 статті 10 ЦПК України (аналогією закону) з посиланням на те, що заявником не надано доказів відправки даної заяви іншим учасникам процесу.

1 липня 2020 року АТ «УкрСиббанк» подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 до виконання, видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 в справі №2-4941/10.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань акціонерне товариство «УкрСиббанк» має зареєстроване в установленому законом порядку місцезнаходження юридичної особи за адресом: АДРЕСА_2 .

З наявних в справі матеріалів вбачається, що кореспонденцію АТ «УкрСиббанк» також отримував за адресом для листування: АДРЕСА_3 (в заяві АТ «УкрСиббанк» від 25 травня 2016 року про відкриття виконавчого провадження дана адреса зазначена для поштової кореспонденції, за даним адресом знаходився Департамент зі стягнення боргів, потому Південний центр зі стягнення боргів).

В справі відсутні докази направлення на адресу місцезнаходження юридичної особи АТ «УкрСиббанк» (04070, місто Київ, Подільський район, вулиця Андріївська, будинок 2/12), чи на адресу для листування (65058, місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21А) виконавчою службою постанови від 29 грудня 2016 року про завершення виконавчого провадження та відповідно повернення оригіналу виконавчого листа №2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн.

Саме по собі посилання у відповіді у вигляді листа Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 18 лютого 2020 року за вихідним №6546 на запит АТ «УкрСиббанк» на те, що постановою державного виконавця від 29 грудня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4941/10, виданого 22 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси, було завершено на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та оригінал виконавчого документа спрямовано на адресу стягувача: АДРЕСА_1 , не має підтвердження надіслання відділом виконавчої служби та, відповідно, вручення стягувачу АТ «УкрСиббанк» поштового відправлення, що містило постанову державного виконавця та оригінал виконавчого листа на боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, має місце відсутність належних доказів повернення виконавчою службою стягувачу АТ «УкрСиббанк» виконавчого документа за належним адресом, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, що такий втрачено, до того ж втрачено не з їх вини.

Неможливість отримання детальної інформації про виконання та повернення виконавчого документа стягувачу, не має тлумачитися на користь боржників, так як виконавча служба є органом влади, діючим від імені держави, яка має гарантувати належне виконання судового рішення. Повернення державною виконавчою службою виконавчого документа засобами поштового зв`язку, відсутність у державної виконавчої служби доказів отримання адресатом надісланої йому адресної кореспонденції є обставинами, які доводять втрату виконавчого документа не з вини стягувача.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України).

У разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.17.4 Перехідних положень ЦПК України 2017 року).

Суду не надано доказів того, що виконавчий документ №2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн. було повернуто стягувачу належним чином та отримано стягувачем. За таких обставин, слід виходити з того, що має місце втрата виконавчого документа, так як іншого не встановлено. Втрата виконавчого документа є підставою для видачі дублікату виконавчого документа.

Закон не покладає на стягувача обов`язку контролювати виконання, стягувач лише має звернутися до уповноважених державою на виконання судових рішень органів та осіб в порядку та строки, встановлені законом, а не контролювати хід виконання судового рішення, відтак, посилання на те, що стягувач не цікавився виконанням не приймається, так як не може бути покладено в основу рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст.433 ЦПК України).

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання поновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

В даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлені втратою виконавчого документа не з вини стягувача, з огляду на що такі причини пропуску строку є поважними.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

З огляду на викладене, підстави для видачі дублікату виконавчого документу №2-4941/10 на боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2007 року заборгованості в загальній сумі 1041854,76 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн. наявні, причини пропуску строку для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання є поважними, що має наслідком видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку.

Остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувача АТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2020 року в справі за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в справі за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова