Провадження № 2/643/363/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Ускової Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4, в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Харківська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернулась до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 103998,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу, який був укладений між Харківською товарною біржою від №Г1-125/2000, ВАТ «ТУРОБАТОМ» та ОСОБА_1 , останній придав у власність нежитлову будівлю лазню- сауну літ. «Г-1» загальною площею 115,4 кв.м., нежитлову будівлю павільйон літ. «В-1» загальною площею 107,1 кв.м. в АДРЕСА_1 . На підставі рішення 26 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 23.10.2008 №283/08 ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових будівель надано в оренду дві земельні ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0, 0744 га та 0,1256 га, строком до 01.10.2013. Однак, ОСОБА_1 в чотирьох місячний термін не оформив договори оренди на надані йому земельні ділянки у зв`язку з чим, рішенням Харківської міської ради №1368/13 від 25.12.2013 було визнано рішення Харківської міської ради від 23.10.2008 №283/08 в частині надання йому вказаних земельних ділянок таким, що втратило чинність. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Харківській області станом на 05.07.2019 документи, що посвідчують право власності або право користування, право постійного користування, договорів оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не обліковується. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.05.2019 № 168025239 право власності на нежитлові будівлі літ. «В-1» площею 107,1 кв.м, та літ. «Г-1» площею 115,4 кв.м по АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: 1/2 частка за ОСОБА_2 на підставі договору №2317 від 21.09.2011 та 1/2 частка за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.03.2011 по теперішній час використовують земельні ділянки по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «В-1» та «Г-1». Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата. Згідно з даними органів податкової інспекції ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ДФС в Харківській області як платник податку за землю та у 2016 році ним сплачено 6710,44, грн., у 2017 році сплачено 7113,07 грн. та у 2018 році сплачено 7113,07 грн. Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Розмір доходу ОСОБА_1 через відсутність платежів за земельну ділянку по АДРЕСА_1 розраховано Департаментом територіального контролю Харківської міської ради як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується і сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Згідно плану зйомки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 проведеного за участі інженера-геодезиста ДП «Центр Державного земельного кадастру» Харківської регіональної філії ОСОБА_3 , площа земельної ділянки яка використовується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для експлуатації нежитлової будівлі літ. «Г-1» відповідно до її меж складає 0,0209 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі. Враховуючи, що нежитлова будівля літ. «Г-1» розташована за адресою: АДРЕСА_1 у різних частках належить на праві власності двом особам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів за орендну плату за землю проведено виходячи пропорційно від загальної площі 0,0209 га, а саме: 0,01045 га. Відповідно до розрахунку департаменту територіального контролю Харківської міської ради Бенціоновим О.Я. під час використання нежитлової будівлі літ. «Г-1» розташованої по АДРЕСА_1 за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 безпідставно збережено кошти за орендну плату за землю у розмірі 103998,46 грн.

Представник відповідач, адвокат Новаков А.І., надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що твердження прокурора, що відповідач на момент подачі даного позову є співкористувачем земельних ділянок, так як є власником 1/2 частини будівель розташованих на них, не відповідає дійсності, оскільки зі змісту договору від 21.09.2011 року за реєстровим № 2317 випливає належність будівель ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, розмір частки 1/1 (в цілому). Таким чином позивач намагається стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 103 998, 46 грн. за використання останнім спірної земельної ділянки в період з 01.08.2016 по 30.06.2019, коли відповідач вже не був власником вищевказаних нежитлових приміщень, а фактичним повноправним власником цих приміщень і, як наслідок, фактичним землекористувачем була інша особа - ОСОБА_2 . Також зазначив, що прокурором не надано жодного належного допустимого та достатнього доказу того, що спірна земельна ділянка належить саме Харківській міській раді на праві комунальної власності. Вказав, що спірна земельна ділянка юридично закріплена на праві постійного користування за ВАТ «Турбоатом», обліковується в загальному масиві земель ВАТ «Турбоатом» і не перебуває у комунальній власності.

Представник позивача надав відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідно до документів які надав представник відповідача, а саме Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності за ОСОБА_2 в розмірі 1/1 зареєстровано 02.07.2019. Відповідно до положень ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином розрахунки Харківської міської ради за період з 01.08.2016 по 30.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів за орендну плату за землю проведені вірно, а доводи представника відповідача є безпідставними. Також є безпідставними доводи представника відповідача, що Харківська міська рада не є розпорядником вказаних земельних ділянок, оскільки статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. А відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.07.2019 право постійного користування, право власності або право користування, договорів оренди, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не обліковується. Таким чином, спірна земельна ділянка належить територіальній громаді м. Харкова.

Представником відповідача, адвокатом Дерев`янко Д.В., подано додаткові пояснення, в яких вказав, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , розташована під нежитловою будівлею літ. «Г-1», в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України не є сформованою, оскільки не визначено її площа, межа, не внесена інформацію про неї до Державного земельного кадастру, не присвоєно їй кадастрового номера, не виготовлено проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, не здійснено державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, не здійснено державної реєстрації права власності на неї за позивачем. Також, зазначив, що позивачем при здійснені розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою використовувалися дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, які в супереч вимогами ч.2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» не оформлені як Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який є обов`язковим для визначення орендної плати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові та просив задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у додаткових поясненнях, які були надані до суду.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.05.2019 № 168025239 право власності на нежитлові будівлі літ. «В-1» площею 107,1 кв.м, та літ. «Г-1» площею 115,4 кв.м по АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: 1/2 частка за ОСОБА_2 на підставі договору №2317 від 21.09.2011 та 1/2 частка за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №Г1-125/2000 від 15.06.2000.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.07.2019 року за № 10-20-9,2-5357/0/19-19 вбачається, що документів, які посвідчують право власності, право користування, право постійного користування та договорів оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не обліковується.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 з 01.07.2016 по 31.12.2016, 01.01.2017 по 31.12.2017, 01.01.2018 по 30.06.2019 в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України використовував земельну ділянку площею 0,0209 га по АДРЕСА_1 без виникнення права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди земельної ділянки без державної реєстрації цих прав.

Згідно плану зйомки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 проведеного за участі інженера-геодезиста ДП «Центр Державного земельного кадастру» Харківської регіональний філії Сергієнко О.І., площа земельної ділянки яка використовується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для експлуатації нежитлової будівлі літ. «Г-1» відповідно до її меж складає 0,0209 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі. Геодезичні роботи виконувалися з використанням Електронного тахеометра Nikon NLP-332 заводський № НОМЕР_1 , що пройшов перевірку 21.03.2018. Координати точок ходу та кутів повороту зовнішніх меж обчислені в СК-63 за допомогою програмного комплексу Геодезична інформаційна система 6 (ГІС 6).

Як вказує позивач, відповідач у період з 01.07.2016 по 31.12.2016, 01.01.2017 по 31.12.2017, 01.01.2018 по 30.06.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберігав у себе майно - грошові кошти.

Встановлені міською радою фактичні обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності по АДРЕСА_1 , в якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

Водночас предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна у спірний період безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно за період з 01.07.2016 по 31.12.2016, 01.01.2017 по 31.12.2017, 01.01.2018 по 30.06.2019

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав, та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування коштів, які заявлені до стягнення.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

В силу статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як встановлено судом, а також визнається самим позивачем, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0209 га в період, за який позивачем нараховується орендна плата, не була сформована як об`єкт права, оскільки така не мала ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру.

Доводи позивача щодо визначення меж земельної ділянки на підставі плану зйомки земельної ділянки проведеного за участі інженера-геодезиста ДП «Центр Державного земельного кадастру» Харківської регіональний філії, суд оцінює критично, оскільки відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, ні вказаною інструкцією, а ні ЗК України, не передбачено визначення площі земельної ділянок згідно плану зйомки земельної ділянки, який в якості доказу доданий позивачем, у зв`язку з чим суд вважає, що план зйомки земельної ділянки не є належними та допустимим доказом, який підтверджує розмір площі земельної ділянки, яку використовує відповідач, та її формування як об`єкт права і участь у цивільному обороті, що було б необхідним для укладення договору оренди, що ставить під обґрунтований сумнів розрахунок розміру орендної плати, що збережений за її використання.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди .

Таким чином, суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з положеннями статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності проводиться нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Так, згідно пункту 1.1. Порядку впровадження нормативно грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 цей Порядок регламентує процедуру надання підприємствам, установам та організаціям міста, фізичним особам інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для обчислення земельного податку, орендної плати за земельні ділянки комунальної власності та здійснення цивільних цивільно-правових угод із земельними ділянками та оплати за договором суперфіцію.

Відповідно до пункту 2.2. Порядку, управління Держземагентства у м. Харкові надає інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з чинним законодавством. Згідно з Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 №489, за результатами нормативної грошової оцінки земель укладається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Витягу з нормативно-грошової оцінки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України не надано, з 01.07.2016 по 30.06.2019 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0209 га не була сформована як об`єкт права оренди, тому приймаючи до уваги неможливість визначення площі земельної ділянки, з огляду на відсутність доказів щодо нормативно грошової оцінки необхідної для визначення розміру заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність розрахунків позивача.

Приймаючи до уваги, що земельна ділянка за безпідставне користування якої позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі орендної плати за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 не була сформована як об`єкт права оренди, а саме земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0209 га оскільки вона не мала ані визначених меж, ані кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру, та враховуючи, що позивачем не надано витягу з нормативно-грошової оцінки, який відповідно до чинного законодавства є належним та допустимим доказом щодо визначення розміру орендної плати, з огляду, що позивачем в установленому ЦПК України порядку не доведено обставин щодо користування відповідачем саме земельною ділянкою площею 0,0209 га суд дійшов висновку, що позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури №4 є не обґрунтованими у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Харківська місцева прокуратура № 4, 61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 23; Харківська міська рада, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя - Я.М. Горбунова