Справа № 752/1469/21
Провадження № 2/752/4697/21
РІШЕННЯ
Іменем України

07 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Слободянюк А.В.,

за участі секретаря - Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного порядку цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020р. військова частина НОМЕР_1 , в особі представника Нараєвського В.О. (довіреність від 14.08.2020р. а.с.23), звернулась до суду з наведеним позовом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що старший солдат ОСОБА_1 , призначений наказом № 47-РС від 31.10.2018р. командира частини НОМЕР_1 на посаду фельд`єгеря відділення фельд`єгерської служби польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу № 209 від 31.10.2018р. зарахований до складу та постановлений на всі види забезпечення з 31.10.2018р., було видано військове майно за переліком, наведених у накладних.
Після проходження лікування, 22.03.2019р. його було виписано з лікувального закладу, проте до військової частини не прибув. Після звірки медичної документації 28.03.2019р. командиру частини стали відомо, що відповідача було виписано 22.03.2019р.
За кримінальний злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливо періоду, крім воєнного стану) відповідача було засуджено за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.12.2019р. справа № 754/9320/19 до 4-х років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 року, вирок набув чинності 13.01.2020р.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №10-РС від 09.06.2020р. відповідача звільнено у зв`язку з набрання вироком суду законної сили.
Наказом № 113 від 16.06.2020р. відповідача виключено зі списків особового складу військової частини.
Актом розслідування по факту не здачі відповідачем військового майна було встановлено заподіяння неправомірною діяльністю останнього, яка полягала у неповерненні військового майна, виданого зі складу військової частини. Матеріальна шкода заподіяна державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 80 331,69 грн.
Позивач просить суд стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 80 331,69 грн. та 2197,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 20.01.2021р. за позовом відкрито провадження про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.30,31).
У позовній заяві зазначається прохання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У судове засідання відповідач не з`явився. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.
Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Повідомлення судом відповідачу направлялись за місцем реєстрації.
За таких обставин суд вважає, що відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, відповідно до наказу № 209 від 31.10.2018р., старшого солдата ОСОБА_1 за наказом № 47-РС від 31.10.2018р. командира частини НОМЕР_1 , призначено на посаду фельд`єгеря відділення фельд`єгерської служби поштового вузла зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , з 31.10.2018р. зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, з 31.10.2018р. приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановлено оклад за посаду 2550,00 грн. на місяць (а.с.10).
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 після виписки з лікувального закладу до місця проходження військової служби не повернувся. Командиру частин, після звірки медичної документації 28.03.2019р., стали відомо, що відповідача було виписано 22.03.2019р.
За вироком Деснянського районного суду м.Києва від 11.12.2019р. справа № 754/9320/19 ОСОБА_1 засуджено за ч.4 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливо періоду, крім воєнного стану) до 4-х років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 року, вирок набув чинності 13.01.2020р. (а.с.14,15).
Позивач зазначає, відповідач не повернувся на службу до військової частини, не повернув видане йому інвентарне майно.
Як вбачається з витягу наказу № 113 від 16.06.2020р. командира військової частини НОМЕР_1 , наказом №10-РС від 09.06.2020р. ОСОБА_2 звільнено у запас на підставі підпункту «е» (у зв`язку з набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі) пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 17.06.2020р. виключено із списків особового складу частини (а.с.19).
З наданих накладних № 292 від 02.11.2018р., № 1168 від 02.11.2018р., № 977 від 24.01.2019р. вбачається, що відповідачу були видано військове майно (а.с.11-13)

Відповідно до наказу № 151 від 01.06.2020р. проводилось службове розслідування для встановлення та оцінки завданої шкоди у зв`язку з нездачею старшим солдатом ОСОБА_1 військового майна. Матеріальна шкода полягає у вартості не зданого старшим солдатом ОСОБА_1 інвентарного майна, вартість якого, з урахуванням кратності, становить 77 427,33 грн., та військового майна, яке не вислужило встановлений термін експлуатації на суму 2904,63грн., загалом сума завданих останнім державі збитків становить 80 331,96 грн. (а.с.17,18).
Командуванню військової частині НОМЕР_1 28.03.2019р. стало відомо, що 22.03.2019р. солдата ОСОБА_1 було виписано з лікарні і після цією дати він до військової частини на службу він не повернувся.
Відповідно до довідки № 1 від 02.04.2020р. зазначено вартість майна завданої шкоди в період проходження служби страшим солдатом ОСОБА_1 , неповернуте майно 2916,13 грн. та предмети речового майна, вартість речового майна з урахуванням кратності в сумі 77 427,33 грн., а всього на суму 80 331,96 грн. (а.с.16).
Загальна сума матеріальної шкоди, нанесеної відповідачем старшим солдатом ОСОБА_1 державі в особі військової частини НОМЕР_1 80 331,96 грн. становить.
Вказаний факт підтверджується витягом із книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2020 року (а.с.20-22).
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 , відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зобов`язаний, в тому числі, берегти державне майно.
За загальними правилами, ч.1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).
Постановою Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» 23.06.95р. № 243/95-ВР, яка діяла на час (втратило чинність на підставі Закону № 160-1Х від 03.10.2019р.)
Пунктами 2, 3, 4 частини 1 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджене постановою ВРУ від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (втратило чинність на підставі Закону № 160-1Х від 03.10.2019р.) передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.
Згідно п. 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, до обов`язків військовослужбовця, серед іншого, належить збереження державного майна.
Відповідно до ст.ст. 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 9, 11, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. п. 5, 13, 14, 15, «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 4 серпня 2000 року, солдат ОСОБА_1 відповідав за утримання в готовності до застосування та збереження державного майна, що довірене йому; його комплектність, наявність та якісний стан; недопущення випадків його псування та нестач; вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним його витрачанням, втратою, нестачею, псуванням і розкраданням.
Пунктом 2 постанови ВРУ № 243/95-ВР визначено, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливо - мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктами 3, 32 постанови Кабінету Міністрів України №1444 від 28.10.2004 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), передбачено наступне - речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майна непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно. До інвентарного майна належать теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг і льотно-технічне обмундирування, засоби індивідуального захисту, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти. Інвентарне майно видається тільки у тимчасове користування (експлуатацію).
Разом з тим, фактичні обставини справи та надані належні документальні докази свідчать про те, що відповідач солдат ОСОБА_1 грубо порушивши вище зазначені вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_1 . Необхідність стягнення матеріальної шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, зумовлена: систематичним вживанням алкогольних напоїв, у зв`язку із чим і було втрачено речове військове майно, яке було видане у користування відповідачу.

Таким чином, колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати державі - в особі військової частини кошти вартості за втрачене речове майно в сумі 80 331,96 грн.

Враховуючи наведене, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, в зв`язку з чим позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 197, 00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 80 331 (вісімдесят тисяч триста тридцять одна) гривня 96 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 2 197 (дві тисячі сто дев`яносто сім) гривень 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Голосіївський районний суд м. Києва.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : А.В.Слободянюк