Справа № 464/1318/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1285/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Савчук Г.В.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2021 ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи ОСОБА_1 строком на шість місяців, яким визначити такі заходи тимчасових обмежень прав кривдника та покладення на нього обов`язків: обмежити спілкування із постраждалою дитиною ОСОБА_3 ; заборонити наближатися на відстань не ближче, ніж 50 м, до місця проживання ОСОБА_2 та постраждалої дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця навчання постраждалої дитини ОСОБА_4 середньої школи №32, що за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та постраждалою дитиною ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

В обґрунтування заяви покликалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2021 шлюб між ними розірвано. З часу розгляду справи про розірвання шлюбу ОСОБА_1 систематично застосовує до неї та дитини фізичне та психологічне насильство, що вимагало неодноразово втручання правоохоронних та судових органів. Зокрема за період з 27.11.2020 по 19.01.2021 було 16 звернень від неї про застосування насильства з боку ОСОБА_1 до неї та дитини. 13.01.2021 стосовно останнього був винесений Терміновий заборонний припис строком на 5 діб. Окрім цього, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, який скеровано до суду. Протягом січня-лютого 2021 року до Сихівського відділу поліції від неї надійшло понад 10 різних звернень щодо вчинення протиправних дій ОСОБА_1 . Щодо конкретних фактів фізичного та психологічного насильства зазначила таке. 27.11.2020 ОСОБА_1 прийшов під двері квартири, у якій вони проживають, і хотів зайти. Так, як вона не впускала його у квартиру, він почав кричати на сходовій клітці, погрожував виламати двері та висловлювався брутальними словами. 30.12.2020 ОСОБА_1 знищив її шафи, які їй привезли на її замовлення та які вона не встигла занести до квартири. Все це відбувалось у присутності дитини, яка пережила стрес та протягом кількох днів не могла заснути. 13.01.2021 ОСОБА_1 приходив декілька разів до її квартири, гримав у двері, кричав, погрожував, а в подальшому вибив нижню частину вхідних дверей. У цей же день працівниками поліції був винесений тимчасовий заборонний припис. Наступного дня 14.01.2021 ОСОБА_1 порушив заборонний припис, прийшов та вимагав, щоб вона відкрила двері, кричав, висловлювався нецензурно, погрожував насильством. Дитина була перелякана та в подальшому не могла заснути. 15.01.2021 дана ситуація повторилась. 17.01.2021 вчергове ОСОБА_1 порушив терміновий заборонний припис, а саме прийшов до її помешкання та за допомогою плоскогубців та дроту намагався вивести замок на вхідних дверях з ладу. 29.01.2021 ОСОБА_1 зустрів її перед під`їздом будинку, видирав із її рук ключі від квартири, застосовував фізичне насильство, скинув з неї шапку, притискав її до огорожі біля дому, на її крики сусіди викликали працівників поліції. 04.02.2021 ОСОБА_1 зустрів доньку біля школи, забрав у неї наплічник та швидко пішов, нічого не пояснюючи. У наплічнику були підручники, телефон та інші її речі. Раніше він ламав іграшки дитини. 09.02.2021 він зустрів її з дитиною на вулиці, викрикав образливі слова всю дорогу, намагався увірватись у квартиру, перелякав доньку так, що вона кричала. 11.02.2021 ОСОБА_1 зустрів її біля школи, принижував та ображав її, вона змушена була зателефонувати своїй знайомій та попросити провести додому її додому, оскільки ОСОБА_1 не давав їм пройти, шарпав її, застосовував фізичне насилля, притискав її до себе та ображав. Внаслідок таких дій вона та їх дитина перебувають у постійному стресі, що негативно впливає на здоров`я та розвиток малолітньої дитини. Крім того, ОСОБА_1 вислювлює постійні погрози насильства та її життю. Якщо наведені факти залишити без належного реагування, то невідомо чи ці погрози не будуть реалізовані. Вищевказані діяння підпадають під визначення домашнього насильства, а вона та їх малолітня донька є особами, які постраждали від домашнього насильства.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задоволено частково.

Видано обмежувальний припис, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покладено на нього обов`язки:

1) обмежити спілкування із постраждалою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2)заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань не ближче, ніж 50 м, до місця проживання ОСОБА_2 та постраждалої дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця навчання постраждалої дитини ОСОБА_4 середньої школи №32 за адресою: АДРЕСА_2 ;

3)заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та постраждалою дитиною ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Строк обмежувального припису 2 (два) місяці, тобто до 25.04.2021.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що з метою наклепу і обмеження права дитини на спілкування з батьком, ОСОБА_2 безпідставно неодноразово викликала поліцію. Зазначає, що ОСОБА_2 поводиться неадекватно та істерично в присутності дитини, що викликає у дитини стреси. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

У судовому засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без мін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною другою статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2021 шлюб між ними розірвано.

У шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.03.2012 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1160.

Згідно із матеріалами справи, ОСОБА_2 неодноразово зверталась до органів поліції із заявами про вчинення ОСОБА_1 відносно неї протиправних дій (насильства в сім`ї) у присутності малолітньої ОСОБА_5 , що підтверджується листами начальника ВП №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області від 15.01.2021, 25.01.2021 та 10.02.2021, листом начальника ГУ НП у Львівській області від 09.02.2021, зверненнями начальника ВП №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області до начальника служби у справах дітей Сихівського району м.Львова, а також у Львівський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо вжиття відповідних заходів від 25.01.2021 та 29.01.2021.

Відповідно до листів, адресованих ОСОБА_2 15.01.2021, 16.01.2021 та 29.01.2021 з метою недопущення подібних інцидентів та конфліктів в майбутньому відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-1 КУпАП та скеровані для розгляду у Сихівський районний суд м.Львова.

Окрім цього, 13.01.2021 було видано Терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства строком на 5 діб.

Зважаючи на вказані докази, а також пояснення заявника та наявні у матеріалах справи надані заявником докази є підстави вважати, що вчинення ОСОБА_1 насильства щодо ОСОБА_2 та їх малолітньої дитини, носить тривалий характер, а також існують і надалі ризики можливого продовження таких дій ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявник, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства щодо заявника та їх малолітньої дитини. Тому суд прийшов до обгрунтованого висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_1 . Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд врахував характер правовідносин, що виникли між учасниками та підставно вважав за можливе обмежити спілкування ОСОБА_1 із дитиною ОСОБА_6 , заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань, не менше 50 метрів до місця проживання заявника та дитини та місця навчання дитини, а також заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та постраждалою дитиною ОСОБА_1 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Також суд вважає, що достатнім буде застосувати обмежувальний припис із такими заходами тимчасових обмежень строком на два місяці.

Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:14.06.2021

Головуючий

Судді