Провадження № 2/761/910/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Гриб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Громадської організації «ТОМ 14», Акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» про визнання недостовірною інформації, зобов`язання спростувати інформацію, -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

-визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, розповсюджену інформацію у випуску програми «Наші гроші з ОСОБА_4 » № НОМЕР_1 під заголовком: «Транжира на резервах: 300 мільйонів розтрати і подарункові квартири», поширеного на офіційному YouTube- каналі проекту «Bihus.Info» за наступним посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_8 та на офіційному веб-сайті проекту «Bihus.Info» з відповідною статтею під заголовком «У родичів голови Держрезерву знайшовся міні-готель і подарована квартира на Печерську» за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, розповсюджену інформацію у випуску програми «Наші гроші з ОСОБА_4 » № НОМЕР_1 під заголовком: «Транжира на резервах:300 мільйонів розтрати і подарункові квартири», розповсюдженого в ефірі (з відповідними повторами) Телеканалу новин «24» та на офіційному веб-сайті Телеканалу новин «24» з відповідною статтею під заголовком «Захмарна нерухомість родичів начальника Держрезерву:скільки на цьому втратила країна» за наступним посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_7

-визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, розповсюджену інформацію у випуску програми «Наші гроші з ОСОБА_4 » № НОМЕР_1 під заголовком: «Транжира на резервах: 300 мільйонів розтрати і подарункові квартири», розповсюдженого в ефірі (з відповідними повторами) Телеканалу «UА:Перший» та на офіційному веб-сайті Телеканалу «UA: ІНФОРМАЦІЯ_2 » за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-зобов`язати Громадську організацію «ТОМ 14» протягом 10 (десяти) календарних днівспростувати поширену недостовірну інформацію шляхом зачитування диктором у програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»;

-зобов`язати Громадську організацію «ТОМ 14» протягом 10 (десяти) календарних днів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування на веб-сайті https://bihus.info у розділі «Новини» інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі«Наші гроші з ОСОБА_4 » було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»;

-зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія Люкс» протягом 10 (десяти) календарних днів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом зачитування диктором у програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » в ефірі Телеканалу новин «24» інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»;

-зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія Люкс» протягом 10 (десяти) календарних днів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 у розділі «Новини» інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 », а також в статті «Захмарна нерухомість родичів начальника Держрезерву: скільки на цьому втратила країна», розміщених на веб-сайті Телеканалу новин «24», було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»;

-зобов`язатиПублічне акціонернетовариство«НаціональнасуспільнателерадіокомпаніяУкраїни» протягом 10 (десяти) календарних днів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом зачитування диктором у програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » в ефірі Телеканалу «ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»;

-зобов`язати Публічне акціонернетовариство«НаціональнасуспільнателерадіокомпаніяУкраїни» протягом 10 (десяти) календарних днів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування на веб-сайті http://www.1tv.com.ua у розділі «Новини» інформаційного матеріалу такого змісту: «В програмі «Наші гроші з ОСОБА_4 » було поширено недостовірну інформацію щодо професійної діяльності та особистого життя Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 . Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що професійна діяльність Голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 жодним чином не пов`язана з незаконним збагаченням.»

Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на офіційному YouTube- каналі проекту «Bihus.Info» було розміщено випуск програми «Наші гроші з Денисом Бігусом» № НОМЕР_1 під заголовком: «Транжира на резервах: 300 мільйонів розтрати і подарункові квартири» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8. Як зазначає позивач, випуск програми стосувався професійної діяльності та особистого життя голови Державного агентства резерву України ОСОБА_1 та заголовок програми має явно образливий характер і з самого початку налаштовує глядача зайняти негативну позицію щодо позивача. Крім того, протягом випуску програми вислови, які оприлюднені у відео сюжеті є негативними. В подальшому вказана програма була розповсюджена відповідачами. Розповсюджена відповідачами інформація в програмі є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню.

12.11.2019 року до суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що розміщення передачі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в ефірі телеканалу UА:ПЕРШИЙ здійснювалось на підставі ліцензійного договору, укладеного між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна». Згідно з умовами зазначеного договору саме ОСОБА_5 несе відповідальність за зміст передачі «Наші гроші», Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» звільняється від відповідальності. В той же час представник зазначає, що позивач не надає доказів розповсюдження зазначеної програми. Як зазначає представник відповідача, позивач не надав доказів, що була розповсюджена недостовірна інформація та внаслідок цього були порушені права позивача. Позивач не надав належних доказів у відповідності до положень ч.4 ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» - не отримано копію запису в Національній раді з питань телебачення і радіомовлення. Походження запису на диску який наданий позивачем до позовної заяви не відомий. Крім того, позивач не надав доказів що сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 , роздруківку з яким надав позивач до матеріалів справи, належить відповідачу - Публічному акціонерному товариству «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна». Позивач не надав доказів що Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» розповсюдило певну інформацію про позивача. Також представник зазначає, що позивач є публічною особою, а тому межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи за практико. Європейського суду є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Представник зауважив, що були поширені оціночні судження, а не інформація, які стосуються професійної діяльності позивача, а не його приватного життя.

13.11.2019 року до суду надійшов відзив Громадської організації «ТОМ 14» в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що звертаючись до суду з такими вимогами позивач фактично хоче втрутитись в професійну діяльність журналіста. Позивач на час звернення до суду з позовом обіймав публічну державну посаду. Поширена інформація стосується оцінки професійної діяльності позивача, а тому він як публічна особа, повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.

18.11.2019 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що звертаючись до суду з такими вимогами позивач фактично хоче втрутитись в професійну діяльність журналіста. Позивач на час звернення до суду з позовом обіймав публічну державну посаду. Поширена інформація є оцінкою професійної діяльності позивача, а тому він як публічна особа, повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. У відео озвучені оціночні судження.

31.01.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» на позовні вимоги в яких представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог на тій підставі, що запис випуску програми завантажений з офіційного YouTube- каналу проекту «Bihus.Info» за загальнодоступним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8. Згідно п.1.4 Ліцензійного договору, сповіщення має здійснюватись на сайті Ліцензіата http://www.1tv.com.ua. Крім того представник зазначила, що у даному випадку критика відсутня, але присутні образливі елементи на наявні фактичні твердження.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити.

Представники Громадської організації «ТОМ 14», ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна», ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про слухання справи у відсутність представників та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник Акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Так, відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом не надав доказів, що він дійсно є ОСОБА_1 , який обіймав посаду голови державного агентства резерву України, не було надано таких доказів і під час судового розгляду справи, а тому суд позбавлений можливості встановити, що права позивача порушені.

В той же час варто зазначити, що відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Європейський Суд вважає, що людина, стаючи публічним політиком, свідомо обмежує своє право на повагу до особистого, сімейного життя і повинна бути терпимою навіть до жорсткої критики. Посадові чи публічні особи мають право на захист свого приватного життя, але межа захисту їх репутації повинна бути такою, щоб забезпечити й вільне обговорення політичних та інших питань, пов`язаних з їх діяльністю. Такі особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення своїх слів та вчинків і мають це усвідомлювати (справа Лінгенса проти Австрії).

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що 29.07.2019 року на офіційному YouTube- каналі проекту «Bihus.Info» було розміщено випуск програми «Наші гроші з Денисом Бігусом» № НОМЕР_1 під заголовком: «Транжира на резервах: 300 мільйонів розтрати і подарункові квартири» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8. Також позивач зазначав, що у вказаній програмі висвітлена інформація, яка є негативною та недостоіврною. Проте в прохальній частині позивач не зазначав, яка саме інформація на його думку є негативною та недостовірною та має бути спростована відповідачами.

YouTube - відеохостинг, який надає користувачам послуги зберігання, доставки та показу відео. YouTube став найпопулярнійшим відеохостингом та другим сайтом в світі по кількості користувачів.

Представник відповідача - Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» у відзиві зазначив, що диск, який було надано позивачем не є належним та допустимим доказом на підтвердження інформації, яка була оприлюднена в програмі, так як запис наданий з порушенням вимог ч.4 ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Позивач не надав суду запису передачі з дотриманням положень ч.4 ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

В той же час відповідачі не заперечували що така передачі була виготовлена.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідачем на власному YouTube- каналі проекту «Bihus.Info»поширена недостовірна інформація про нього та відомості, висвітлені в ній не відповідають дійсності, ганьблять його честь та гідність.

Водночас представники відповідачів наголошували, що поширена інформація є оціночним судженням.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В той же час, відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: І) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Стаття 200 ЦК України визначає, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Аналогічні положення містяться в статті 1 Закону України «Про інформацію».

Стаття 5 Закону України «Про інформацію» передбачає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

В той же час стаття 2 Закону України «Про інформацію» визначає, що основними принципами інформаційних відносин є:достовірність і повнота інформації.

Стаття 269 ЦК України визначає, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (стаття 270 ЦК України).

Згідно із положеннями статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст.6 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», відповідальність за зміст програм та передач несе керівник телерадіоорганізації або автор (автори) програми та/чи передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2018 року між Громадською організацією «ТОМ 14» (далі - Ліцензіар) та Національною телекомпанією України (далі - Ліцензіат) був укладений Ліцензійний договір №294-14/2 за умовами якого Ліцензіар надає, а Ліцензіат приймає невиключні майнові права на використання аудіовізуальних творів, що входять до циклу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Згідно з п.4.2 Договору, Ліцензіар зобов`язується розглянути і власними силами та за свій рахунок вирішити всі можливі претензії щодо використання прав Ліцензіатом, з боку третіх осіб, виступивши у відповідному спорі як належний відповідач. Відповідно до наданих Ліцензіаром у цьому договорі гарантій, Ліцензіат звільняється від відповідальності за претензіями або в позовах щодо предмету цього Договору з боку третіх осіб.

Отже, провівши системний аналіз діючого законодавства України, взявши до уваги відповідну судову практику та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, вивчивши процесуальні заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків, що в ході судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачами правопорушення, яке полягало саме в поширені інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач, звертаючись до суду з позовом не зазначав, які цитати програми спрямовані на поширення недостовірної інформації щодо позивача, приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Крім того , згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону «Про пресу», стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4,77-83,89,95, 141, 259, 263, 265 ЦПК України; ст. ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України; ст. ст. 201, 277, 280, 297 ЦК України; Законом України "Про інформацію"; ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до цієї Конвенції; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009р. за № 1, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Громадської організації «ТОМ 14», Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» про визнання недостовірною інформації, зобов`язання спростувати інформацію- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула