ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 635/6335/20

Провадження №22-ц/818/1343/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Лук`яненко С.А.,

в с т а н о в и в :

П`ятого жовтня 2020 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення її до житлового будинку АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 реєструвати право власності та користування домоволодінням АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії з демонтажу та руйнації комунальних систем даного домоволодіння та самого домоволодіння. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 267 459 грн 10 коп. та судові витрати у розмірі 19 356 грн 19 коп.

Двадцятого жовтня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду заяву, у якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що предметом дійсного спору у справі є, зокрема, нерухоме майно, що було придбане сторонами у справі та оформлене на ім`я відповідача. За ОСОБА_1 рішенням суду було визнане право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , проте зареєструвати своє право власності на будинок ОСОБА_1 не змогла. Фактичного поділу будинку між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не відбулося, будинок використовується особисто ОСОБА_2 . Відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належної їй частиною власності. За відсутності накладення арешту відповідач зможе відчужити житловий будинок АДРЕСА_1 , він уже придбав собі інше житло для проживання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задоволена. На житловий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.11.2005, накладений арешт.

Ухвала суду мотивована тим, що заявлені ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 заходи забезпечення позову пов`язані із предметом позову, вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в майбутньому виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду цивільної справи № 635/4672/20 про поділ житлового будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні майном представник ОСОБА_4 вже заявляла аналогічно обґрунтовану заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 04.08.2020 ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвала суду була мотивована тим, що виключно посилання ОСОБА_4 на намір ОСОБА_2 відчужити житловий будинок без відповідних доказів не є достатньою підставою для накладення на нього арешту. ОСОБА_1 є власником Ѕ частиною житлового будинку АДРЕСА_1 за рішенням суду, тому відчужити вказаний будинок ОСОБА_2 не зможе. З 04.08.2020 по 21.10.2020 обставини справи не змінилися, дій направлених на відчуження спірного будинку ОСОБА_2 не вчиняв.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений законом строк до суду не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши виділені з цивільної справи матеріали, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до п.п 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із виділених з цивільної справи матеріалів, предметом заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 дійсного позову є усунення ОСОБА_1 перешкод у праві користування житловим будинком АДРЕСА_1 (надалі Житловий будинок) та стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків (аркуші 1-9 виділених з цивільної справи матеріалів).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.04.2017 у цивільній справі № 635/4303/16-ц, у не зміненій рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03.07.2017 та постановою Верховного Суду від 08.08.2019 частині, за ОСОБА_1 визнане право власності на Ѕ частину Житлового будинку (аркуші 19-39 виділених з цивільної справи матеріалів).

Рішенням суду від 07.04.2017 у цивільній справі № 635/4303/16-ц також установлено, що власником Житлового будинку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу серії ВСЕ № 394188 від 15.11.2005 є ОСОБА_2 .

Даних про те, що ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на Ѕ частину Житлового будинку у виділених із цивільної справи № 635/6335/20 матеріалах немає.

У частині другій статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Колегія суддів уважає, що оскільки позов ОСОБА_1 стосується її права на користування Ѕ частиною Житлового будинку, який їй належить, проте право власності на який за нею не зареєстроване, а зареєстроване за ОСОБА_2 , існують підстави для вжиття заходу забезпечення позову. Відчуження ОСОБА_2 . Житлового будинку ускладнить виконання рішення суду про вселення позивача у разі його задоволення.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду про те, що арешт слід накласти на Житловий будинок в цілому.

Так, оскільки спірною є лише Ѕ частина Житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 , забезпечення позову слід вжити саме щодо зазначеної частини будинку. Належна ОСОБА_2 частина Житлового будинку не є предметом спору у дійній справі, тому вживати захід забезпечення позову стосовно вказаної частини будинку підстав немає.

Посилання апеляційної скарги на те, що в іншій цивільній справі за участю тих же сторін з приводу того ж майна суд відмовив у накладенні арешту на майно не враховуються судом. З тексту апеляційної скарги вбачається, що предметом позову у цивільній справі № 635/4672/20 є поділ Житлового будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Отже, предмети цивільної справи № 635/4672/20 і цивільної справи № 635/6335/20 різняться.

Також колегія суддів відзначає, що ухвала суду про накладення арешту на майно відповідача виконується державним виконавцем в порядку, визначеному у ст. 56 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження».

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою регулюються питання застосування арешту, має назву «Арешт і вилучення майна (коштів) боржника». Аналіз змісту вказаної статті дає підстави стверджувати, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. При цьому арешт може стосуватися як заборони розпоряджатися майном, так й заборони користуватися ним.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» розмежовує такі процесуальні дії, як накладення арешту на майно і оголошення заборони на його відчуження, а також проведення опису і арешту майна.

При застосуванні такого виду (способу) забезпечення позову, як накладення арешту на майно (п. 1 частини першої ст. 150 ЦПК України) потрібно конкретизувати його дію: опис, вилучення і передача на зберігання іншій особі або заборона на відчуження.

Згідно з ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При забезпеченні позову у дійсній цивільній справі відсутня необхідність проводити опис спірного майна. У позовній заяві ОСОБА_1 з-поміж іншого просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають їй користуватися домоволодінням АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії з демонтажу та руйнації комунальних систем даного домоволодіння та самого домоволодіння. Обмеження права ОСОБА_2 у володінні та користуванні майном, яке зареєстроване за ним на праві власності, призведе до вирішення частини позовних вимог і порушить вимоги ч.10 ст. 150 ЦПК України.

Тому суд уважає, що позов ОСОБА_1 належить забезпечити шляхом заборони відчуження Ѕ частини Житлового будинку, що не перешкодить ОСОБА_2 користуватися майном на власний розсуд до вирішення позовних вимог по суті, окрім як не дозволить його відчужувати.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково. Ухвалу суду від 21.10.2020 слід змінити, вживши захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження Ѕ частини Житлового будинку.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 384 -ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року змінити.

Заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВСЕ №394188 від 15 листопада 2005 року, посвідченого нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куриленко С.В.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 8 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук