Справа № 603/71/21
Провадження №2-д/603/6/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І.М.,

розглянувши заяву судді Галіяна Ігоря Михайловича про самовідвід у справі за клопотання польського суду про виконання дій у цивільній справі № I Ns 613/19, а саме про допит

ОСОБА_1 :

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області судді Галіяна І.М. перебуває вищевказане клопотання польського суду.

10.02.2021 року головуючим суддею по даній справі подано заяву про самовідвід.

Заява мотивована тим, що в провадженні судді Галіяна І.М. перебувають матеріали справи №603/71/21 за клопотанням польського суду про допит ОСОБА_1 , яка працює в Монастириському районному суді Тернопільської області на посаді «Прибиральник службових приміщень», а тому вказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами клопотання польського суду, суд вважає, що заявлений відвід слід задовольнити з наступних підстав.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Як зазначається у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, при цьому приватний інтерес розглядається як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Потенційний конфлікт інтересів може мати місце в тих випадках, коли посадовець має приватні інтереси, здатні призвести до конфлікту через певний час, у майбутньому. Можливість потенційного впливу приватних інтересів на виконання посадових обов`язків посадовцем визначається вкрай важливим, насамперед з метою профілактики корупційної поведінки. Враховуючи, що в переважній більшості випадків тільки самому посадовцю відомо про те, що він перебуває у ситуації конфлікту інтересів, останній зобов`язаний уважно ставитися до будь-якого реального чи потенційного зіткнення інтересів, вживаючи заходів, щоб не допустити такого конфлікту.

Беручи до уваги ст. 61 Рекомендації CM/Rec(2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яку схвалено Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, а також враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заяву про відвід головуючому - судді слід задовольнити з метою виключення підстав та мотивів сторін у справі для сумніву в безсторонності, уникнення в подальшому при розгляді справи сумнівів у об`єктивності, а також упередження скарг, образ та відводів в адресу судді.

Згідно положенням ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Керуючись ст.ст. 36, 39,40 ЦПК України, ст. 15 Кодексу суддівської етики, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Галіяна Ігоря Михайловича про самовідвід його як головуючого судді по справі №603/71/21 за клопотанням польського суду про виконання дій у цивільній справі № I Ns 613/19, а саме допит ОСОБА_1 - задовольнити.

Справу №603/71/21 за клопотанням польського суду про виконання дій у цивільній справі № I Ns 613/19, а саме допит ОСОБА_1 , передати в канцелярію Монастириського районного суду Тернопільської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Галіян