Провадження № 2/161/1212/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 червня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/10204/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2019 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказує, що відповідачка не бажає звільняти вказаний житловий будинок, що стало причиною для звернення до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року провадження у справі зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням у справі№161/19777/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Горбач Л.С. про розірвання договорів купівлі-продажу.

23 вересня 2020 року Волинським апеляційним судом винесено постанову у справі №161/19777/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Горбач Л.С. про розірвання договорів купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року провадження у справі поновлено.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас, у заяві від 14 червня 2021 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити; не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №205 (а.с. 5-8) ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9).

Позивачка стверджує, що відповідачка не звільняє вказаний житловий будинок після укладання договору купівлі-продажу, проживає у ньому без будь-яких на те правових підставі, чим чинить позивачці перешкоди у користуванні житлом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, у справі №161/19777/19 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Горбач Лесі Сергіївни про розірвання договорів купівлі-продажу відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, у частині 3 статті 98 ЖК України встановлено, що тимчасові жильці зобов`язані на вимогу власника будинку негайно звільнити приміщення, яке вони займають. У разі відмови в цьому, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 109 ЖК України вказує, що виселення із жилих приміщень допускається з підстав, встановлених законом та в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Тобто, положення статей 98, 116 ЖК України передбачають підстави виселення, зокрема тимчасових жильців, оскільки після того, як особа, до якої вони вселились, позбулась права власності, вони стали тимчасовими жильцями.

З припиненням права власності відповідача на житловий будинок, припинилося й право користування житлом відповідача.

Оскільки позивач є новим власником житлового будинку, який не давав згоди на вселення у ньому відповідача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають до задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

З врахуванням приписів ст. 141 ЦПК України понесенні позивачем судові витрати у справі зі сплати судового збору у розмірі 1 536,80 грн. слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , та виселити її із житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме - судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк