Справа № 758/7426/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Ковбасюк О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

31 травня 2021 року до Подільського районного суд м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення стягнення заборгованості на підставі виконавчого листа № 761/24751/17, виданого Шевченківським районним судом м. Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та судового збору.

В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича перебуває виконавче провадження № 65156667 з примусового виконання виконавчого листа у справі №761/24751/17, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором споживчого кредиту, пені та судового збору, у рамках якого приватний виконавець направив ОСОБА_1 вимогу про доступ до об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник вважає незаконними дії приватного виконавця, посилаючись на п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381-ІХ від 14 квітня 2021 року, яким встановлено заборону на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, продаж іпотекодержателем третій особі предмета іпотеки, та має намір звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/24751/17 таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим та на підставі ст. 149 ЦПК України заявник просить зупинити стягнення за вказаним виконавчим листом, вказуючи на те, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи подану заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, судом враховується наступне.

Як вбачається з поданих заявником матеріалів, 24 квітня 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва було прийняте заочне рішення у справі № 761/24751/17, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 24491,92 доларів США, 213,88 грн. пені та 4782,75 грн. судового збору.

Вказане заочне рішення не було скасоване та набрало законної сили 05 червня 2018 року, про що свідчить відмітка у виконавчому листі від 10 липня 2018 року, виданому Шевченківським районним судом м. Києва на виконання вказаного заочного рішення у справі № 761/24751/17.

14 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Ярославом Вікторовичем було винесено постанову ВП № 65156667 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/24751/17, а також постанову про арешт коштів боржника.

У рамках виконавчого провадження № 65156667 приватним виконавцем було направлено боржнику ОСОБА_1 вимогу № 65156667/1 від 12 травня 2021 року про надання 01 червня 2021 року о 13:00 год. доступу до об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 для складання постанови про опис майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання виконавчих листів, виданих на виконання судових рішень, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»),

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Статтями 284-288 ЦПК України передбачено порядок перегляду, скасування та оскарження заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заявник не скористалась своїм правом на перегляд чи оскарження заочного рішення суду, воно набрало законної сили та виконується у примусовому порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

З наданих заявником документів слідує, що у рамках виконавчого провадження приватним виконавцем здійснюються передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з примусового виконання судового рішення, а саме: накладено арешт на кошти боржника, боржнику направлено вимогу про надання доступу до об`єкту нерухомого майна з метою складання постанови про опис майна (кошів) боржника.

Пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381-IX від 14 квітня 2021 року, який набув чинності 23 квітня 2021 року та на який посилається заявник, передбачено, що упродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення відповідно до пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється: примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації; набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації; продаж іпотекодержателем третій особі на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації.

Разом з тим, заявником не надано суду доказів, які б підвереджували, що приватний виконавець має намір або здійснює примусове звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , що є предмет іпотеки, оскільки, в матеріалах справи відсутня постанова про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а вимога приватного виконавця про надання доступу до об`єкту нерухомого майна заявлена з метою проведення опису майна (кошів) боржника, що знаходяться в об`єкті нерухомого майна, та на яке може бути звернуто стягнення згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, висновок заявника про порушення приватним виконавцем п. З розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті № 1381-IX від 14 квітня 2021 року, є необгрунтованим.

Суд зауважує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

На переконання суду положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися для зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, ураховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для зупинення стягнення заборгованості на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/24751/17, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 447-451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення стягнення заборгованості на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/24751/17 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк