Справа № 465/2034/17 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/33/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Сеньків Х.І.

з участю: представника відповідача-адвоката Чернявської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом , в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 123 654, 67 гривень, моральну шкоду у розмірі 25 тис. гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником автомобіля Porsche Cayenne, 2011 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал,

чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . 09.12.2016 року о 15 год. 05 хв. на автодорозі Київ - Чоп М06552км+90м, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольцваген держ.номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , в порушення п. 12.1; 13.1 ПДР не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом належним йому на праві власності, в результаті чого автомобілю позивача було завдано механічних ушкоджень.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2016 року, відповідача по справі визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту № 79/02/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (далі КТЗ), вартість матеріального збитку складає 223 654,67 грн.

У зв`язку з тим, що відповідальність відповідача по справі була застрахована в ПАТ "СК 'Універсальна", то в межах страхового ліміту, вищевказаною страховою компанією йому було сплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Відтак, залишилась не відшкодованою сума збитків у розмірі 123 654,67 грн, яку просить стягнути із відповідача.

Окрім того, внаслідок дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, а саме: неможливість експлуатації транспортного засобу, порушення звичного ритму життя, незручності, відсутність коштів на його ремонт та як наслідок погіршився його сон та загальне самопочуття. Розмір моральної шкоди він оцінює в 25 000 грн. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 123654 (сто двадцять три тисячі шістсот пятдесят чотири ) грн. 67 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 5000 (пять тисяч ) грн. , а всього 128654 (сто двадцять вісім тисяч шістсот пядтесят чотири) грн. 67 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1486 (одна тисяча чотириста вісімдесят шість) грн. 54 коп.

У задоволенні решти позовних відмовити за недоведеністю таких.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. В основу рішення суд поклав Звіт №79/02/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власникові пошкодженого колісного транспортного засобу, однак вважає даний доказ не містись інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення даної справи. Зазначає, що 28.12.2016 року за результатами звернення позивача до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», страховою компанією було відшкодовано суму страхового відшкодування відповідно до оціненої шкоди на підставі розрахунку (додаток 1) до Страхового Акту № 27626/1 від 28.12.2016 року в розмірі 100 000 грн. Призначену виплату позивач отримав, оскільки жодних інших альтернативних висновків про іншу оцінку не представляв та не заявляв про недостатність визначеного розміру заподіяного збитку саме у даній ДТП та відповідно до вищевказаного Страхового Акту. У взятому до уваги експертом не встановлено факту наявності зв`язку з даною ДТП та акту виконаних робіт №701247 від 19.05.2017 року, який не підтверджує виконання відновлювальних робіт та понесених витрат саме за фактом даної ДТП. Звертає увагу на практику Верховного Суду, зокрема, на постанови у справах №753/21177/16 та №466/9318/14 де вказано, що акти виконаних робіт надані СТО не є належними доказами у справі та перевага надається оцінці проведеній страховою компанією. Суд проігнорував той факт, що взятий до уваги Звіт №79/02/17 був складений 27.02.2017 року, тобто через два з половиною місяці після ДТП, а виконання за актом - в травні 2017 року. Щодо квитанцій наданих до позову, стверджує, що такі теж не є належними доказами , оскілки незавірені відповідно до ст.95 ЦПК України. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що суд не надав належної оцінки твердженням позивача щодо заподіяної моральної шкоди та ухвалив рішення без врахування засад розумності, виваженості та справедливості. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Позивач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про день і час слухання справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.373 ЦПК).

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 та його адвоката Чернявської В.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.(ч.1 ст.5 ЦПК).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

Матеріалами справи та судом встановлено, що 09.12.2016 року о 15 год.05 хв. на автодорозі Київ-Чоп М06552 км + 90м, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольцваген д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , в порушення п.12.1; 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом належним позивачу ОСОБА_3 на праві власності, завдавши такому механічні пошкодження.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. в дохід держави .

Внаслідок ДТП, що мала місце 09.12.2016 року, був пошкоджений автомобіль марки Porsche Cayenne, 2011 року випуску, тип ТЗ-легковий універсал чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Згідно Звіту № 79/02/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, така становить 223 654,67 грн.

Так як автомобіль відповідача ОСОБА_1 був застрахований у ПАТ Страхова компанія «Універсальна», йому виплачено страхове відшкодування в межах ліміту майнової відповідальності 100 000 грн., що підтверджується Страховим актом № 27626/1.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Інша частина вартості матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомашини позивача в сумі 123 654,67 грн. залишилася не відшкодованою.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в сумі 123 654,67 грн.,тобто різницю вартості між завданою шкодою та отриманим позивачем страховим відшкодуванням (223 654,67-100 000), суд першої інстанції правильно керувався чинними нормами цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 1166 ч.1, 1187 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги, а саме, що Звіт № 79/02/17 від 27.02.2017 року не є належним доказом про оцінку вартості збитку нанесеного власникові пошкодженого КТЗ ОСОБА_3 , оскільки ДТП трапилася 09.12.2016 року, а Звіт подано 27.02.2017 року. Апелянт помилково вважає, що оскільки у зазначеному Звіті не прописано, що шкода завдана внаслідок ДТП, що трапилася 09.12.2016 року, відтак такий не можна вважати належним доказом в силу вимог ст.76-77 ЦПК через тривалий проміжок часу, що розділяє час вчинення ДТП і дату виготовлення Звіту, а належним доказом матеріальної шкоди вважає Страховий акт № 27626/1 від 28.12.2016 року, згідно якого виплачено суму страхового відшкодування 100 000 грн. З приводу пояснень представника відповідача, суд зазначає, що Страховий акт № 27626/1 відповідає ліміту матеріальної відповідальності страховика 100 000 грн. і СК «Універсальна» виконала свій обов`язок, виплативши зазначену суму.

Щодо Звіту №79/02/17, то слід відмітити, що у такому зазначено, що ТЗ власником якого є ОСОБА_3 , оцінювався на предмет визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ. (а.с.11-19). Представником відповідача, відповідачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, що КТЗ зазнав інших механічних пошкоджень після 09.12.2016 року.

Щодо моральної шкоди, яку суд першої інстанції визначив у розмірі 5(п`ять) тисяч грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що така відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Із матеріалів справи, з наданих стороною позивача доказів встановлено, що ТЗ позивача ОСОБА_2 вважається новим, оскільки в експлуатації 5 років до дня його пошкодження внаслідок ДТП, дороговартісний як при придбанні так і в ремонтних роботах. Суд приймає до уваги доводи позивача, що внаслідок ДТП, власник зазнав незручностей, порушився його звичний ритм життя, він затрачав час на ремонт, змінився звичний уклад життя, що призвело до безсоння, переживання, пошуку коштів для проведення відновлювального ремонту.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч,1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк