Справа № 522/2674/20
Провадження № 2/522/4637/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у лютому 2020 року звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь Ѕ витрат на навчання дочки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 35 414,88 грн..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року дочка сторін навчалась у КЗ «Одеське базове медичне училище» на факультеті стоматологія ортопедична на контрактній основі зі сплатою вартості навчання в розмірі 54 684,76 коп..

Вказує, що на теперішній час дочка навчається на 2 курсі стоматологічного факультету Одеського національного медичного університету на контрактній формі навчання із загальною вартістю навчання 136 930 грн., з яких позивачкою сплачено 16 145 грн..

Вважає, що вказані витрати викликані особливими обставинами та їх повинні нести батьки у рівних частках. Стверджує, що після розлучення сторін 22.01.2002 року відповідач жодним чином не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки, при цьому маючи можливість це робити.

Позивачка і відповідач у судове засідання 11.06.2021 року не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином.

У судовому засіданні 10.06.2021 року представник позивачки позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити повністю, уточнивши, що частка відповідача Ѕ у витратах позивачки на навчання дочки сторін у неповнолітньому віці склала 27342 грн., а його частка у витратах на навчання після досягнення дочкою повноліття з 18.11.2018 року склала 8072,50 грн..

Представник відповідача позов не визнав повністю посилаючись на відсутність для цього правових підстав.

Вислухавши представників сторін та дослідивши надані ними докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.08.2010 року на підставі актового запису за № 199 складеного 17.02.2001 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одесі від батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 , виданого 22.01.2002 року на підставі запису за № 48, складеного 22.01.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, шлюб між громадянином ОСОБА_2 і громадянкою ОСОБА_4 розірвано і прізвище громадянки після розірвання шлюбу ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 15.12.2007 року на підставі актового запису за № 1396 складеного 07.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_4 останній присвоєне прізвище ОСОБА_7 .

Згідно договору № 9 від 2016 р. між Одеським обласним базовим медичним училищем та ОСОБА_3 , її навчання на базі 9 класів з 1 вересня 2016 року до 30 червня 2019 року оплачується за 2016-2017 навчальний рік у розмірі 16105,32 грн.. Договір підписано директором училища В.С.Лапай, підписи ОСОБА_3 та її батьків відсутні.

У квитанціях банківських установ зазначено про оплату навчання на рахунок цього училища: від 08.08.2016 року 16 000 грн.; від 12.06.2017 року 14 102,38 грн. і 4 000 грн.; від 05.06.2018 року 14 582,38 грн.; 06.06.2018 року 6 000 грн., а всього 54 684,76 грн..

За довідкою цього училища від 19.11.2018 року, ОСОБА_3 навчається в ньому в 39 групі III курсу спеціальності «Стоматологія ортопедична» денного відділення договірної форми навчання з очікуваним строком закінчення навчання 30.06.2019 року.

За довідкою від 07.08.2019 року Одеського національного медичного університету, ОСОБА_3 зарахована студенткою 2 курсу стоматологічного факультету для здобуття ступеня магістр за денною формою навчання

У квитанціях банківських установ зазначено про оплату навчання на рахунок цього університету: від 10.08.2019 року 14 000 грн. і 2 145 грн., а всього 16145 грн..

За договором дарування, посвідченим 07.06.2002 року за реєстром № 1-2028 Пучкової І.А., державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори, відповідач подарував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ѕ частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м, житловою площею 40,4 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про народження відповідача, його матір`ю є ОСОБА_8 ; яка за довідкою до акта огляду МСЕК є 17.10.1932 року народження та їй з 08.05.2002 року безстроково встановлена перша група інвалідності і вона потребує постійного стороннього догляду.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , їхнім батьком є відповідач.

У контракті про підготовку фахівця № 630/782, укладеному 12.08.2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з Одеським національним медичним університетом, вона за розділом 4 зобов`язалась по 2021 рік сплатити 129 520 грн. за своє навчання за фахом «Лікувальна справа».

За квитанцією банківської установи від 08.07.2020 року, відповідач сплатив за вказаним договором 25 030 грн..

У договорі про надання освітніх послуг № 226-IМД-003, укладеному 09.08.2019 року між відповідачем і Міжнародним гуманітарним університетом, за п.п. 2.3.1. і 3.2. відповідач зобов`язався по 30.06.2024 року сплатити 99 500 грн. за навчання свого сина ОСОБА_10 за спеціальністю «226 Фармація, промислова фармація».

За квитанцією банківської установи від 13.07.2019 року відповідач сплатив за вказаним договором 17 500 грн. та за квитанцією від 19.08.2020 року сплатив 29000 грн..

За довідкою Одеської обласної клінічної лікарні, відповідач за період з травня 2019 року по квітень 2020 року після утримання податків і зборів отримав заробітну плату в сумі 151 0517,89 грн.

Оцінюючи зазначені докази, суд не бере до уваги наданий позивачкою договір № 9 від 2016 р. між Одеським обласним базовим медичним училищем та ОСОБА_3 , оскільки він не відповідає вимогам щодо допустимості доказів за ст. 78 ЦПК як одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

На день підписання цього договору ОСОБА_3 була неповнолітньою відповідно до правового статусу дитини за ч. 2 ст. 6 Сімейного Кодексу України і за приписами ст.ст. 31 і 32 ЦК України цей договір виходить за межі дрібного побутового правочину, а також не відноситься до дій, які неповнолітня особа може вчиняти без згоди батьків, у зв`язку з чим вона могла укласти його лише за згодою батьків, проте позивачка не надала доказів того, що відповідач, як батько, був поінформований про намір укласти вказаний договір і надавав своїй дочці ОСОБА_3 на це свою згоду або схвалював його.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений (неукладений), тобто таким, що не відбувся, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Зазначені висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 358/815/17.

Оскільки, вказаний договір № 9 від 2016 р. між Одеським обласним базовим медичним училищем та ОСОБА_3 не був підписаний нею та її батьками, то він є неукладеним і зобов`язання зі сплати навчання за цим договором у ОСОБА_3 не виникли.

Як на правову підставу своїх позовних вимог позивачка посилається на положення статті 185 Сімейного кодексу України, за якими той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд вважає помилковими посилання позивачки на те, що зазначені в її позовній заяві витрати на професійне навчання неповнолітньої дочки є такими, що викликані особливими обставинами та їх повинні нести батьки у рівних частках на підставі положень ст. 185 Сімейного кодексу України.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім цього, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з відповідачем, як батьком дитини, проте навчальний заклад було обрано позивачкою на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Вказані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19.

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності достовірних і достатніх доказів, а також правових підстав для стягнення витрат на професійне навчання дочки ОСОБА_3 у неповнолітньому віці, суд приходить до висновку про відмову в позові щодо стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 27342 грн..

Частиною 1 статті 199 цього Кодексу визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 і щодо стягнення аліментів на її утримання у повнолітньому віці на час продовження навчання вона особисто подала до відповідача окремий позов, за яким 19.10.2020 року у справі № 522/2562/20 Приморського районного суду м. Одеси ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2020 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х річного віку.

Вказане рішення оскаржене ОСОБА_3 в апеляційному порядку і ця справа перебуває у провадженні № 22-ц/813/5984/21 Одеського апеляційного суду.

Оскільки, відшкодування витрат на навчання дочки у повнолітньому віці вирішене за позовними вимогами у цивільній справі № 522/2562/20 Приморського районного суду м. Одеси тільки починаючи з 14.02.2020 року, то у даній справі можуть бути вирішені вимоги щодо стягнення частки відповідача Ѕ в сумі 8072,50 грн. у витратах позивачки, яка сплатила за навчання дочки після її зарахування до Одеського національного медичного університету на рахунок цього навчального закладу 10.08.2019 року 14 000 грн. і 2 145 грн., а всього 16145 грн..

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18).

Судом враховуються передбачені ст. 182 СК обставини щодо визначення розміру аліментів.

Відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дочки сторін і 07.06.2002 року подарував їй Ѕ частину трикімнатної квартири у м. Одесі, чим задовольнив потреби у забезпечені її проживання.

Відповідач має неповнолітню дитину, 2006 р.н., яку зобов`язаний утримувати за законом, а також ним здійснюється нагляд та він надає матеріальну допомогу матері, яка потребує постійного стороннього догляду як особа з інвалідністю 1 групи від загального захворювання.

У відповідача є ще троє повнолітніх дітей, з яких двоє продовжують навчання у вищих навчальних закладах за договорами (контрактами) з цими навчальними закладами і відповідач несе витрати на оплату їхнього навчання.

Дочка сторін у справі є повнолітньою та працездатною особою, не одружена і дітей не має, а тому не обмежена у можливості заробляти кошти для забезпечення свого існування та оплати витрат на навчання.

З урахуванням зазначених вище обставин щодо сімейного та матеріального становища сторін у справі та їхньої повнолітньої дочки, суд приходить до висновку про можливість відповідача нести рівні з позивачкою у частці Ѕ витрати на навчання дочки.

Відповідно до п. 6 ч.3 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі- у справах про стягнення аліментів.

Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального та сімейного законодавств і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , Ѕ частку в сумі 8072 (вісім тисяч сімдесят дві) грн. 50 коп. у витратах на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському національному медичному університеті у 2019 році.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

11.06.2021