Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до Слов`янської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна бабуся позивача ОСОБА_3 . Після смерті бабусі відкрилась спадщина на нерухоме майно 2/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично з 2009 року позивач мешкає за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був сином ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно: 2/5 частки житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про набуття права спадщини. 29 жовтня 2020 року приватний нотаріус видав позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на нерухоме майно 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім того, 10 листопада 2020 року нотаріусом видано іншу постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі на нерухоме майно 2/5 частки зазначеного вище житлового будинку. До таких рішень приватний нотаріус дійшов, виходячи з пропущенням позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Батько позивача не проживав з бабусею та сім`єю позивача у спірному будинку. Батько позивача після смерті його матері фактично не прийняв спадщину та з невідомих причин не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач в свою чергу не подала заяву про набуття права власності на житло після смерті батька, у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 . Крім того, у позивача відсутнє свідоцтво про народження бабусі, тому вона не може через нотаріальну контору оформити і отримати свідоцтво про право на спадщину.

Тому, після уточнення позовних вимог, просить суд встановити факт її спільного проживання з рідною бабусею ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 ) з січня 2009 року до 04 липня 2010 року, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті рідної бабусі ОСОБА_3 на 2/5 частку будинку АДРЕСА_1 та на 2/5 частки земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені нею вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на доводах викладених у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача Слов`янської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є сусідкою позивача та ОСОБА_6 протягом 14 років. Зазначила, що ОСОБА_1 навідувалась до бабусі та в подальшому здійснювала її похорон. На той час вона не була добре знайома з сім`єю позивача та її бабусею, а тому не може напевно стверджувати чи проживали вони разом у спірному будинку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю позивача та все життя проживала у смт. Черкаське Слов`янського району. Зазначила, що її донька мешкає у АДРЕСА_1 протягом останніх 15 років, де також проживала ОСОБА_6 . Остання протягом трьох місяців, що передували її смерті, була паралізована, у зв`язку з чим вона та позивач доглядали за нею, а згодом здійснили похорон ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року витребувано від приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. копію спадкової справи, яку заведено після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язано повідомити суд про факт відкриття спадкової справи після його смерті, факт звернення кого-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини та надати відповідні відомості, а також повідомити наявність заповіту.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янськ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 973.

За життя ОСОБА_3 на підставі Договору від 12 червня 1989 року належали 2/5 частки жилого будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 012628, виданого 18 червня 2003 року Слов`янським міським відділом земельних ресурсів 2/5 частки земельної ділянки площею 0,1070 га, розташована на території Слов`янської міської ради по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 серпня 1957 року, сином ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Проте, ОСОБА_4 оформив своїх спадкових прав на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується листом приватного нотаріуса Бігун В.В. за вих. № 1886/01-16 від 25 листопада 2020 року, з якого вбачається що спадкова справа після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11 червня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слов`янську Донецької області.

З копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 25 вересня 1979 року Цілинським бюро РАЦС Ростовської області, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивача у даній справі.

29 жовтня 2020 року з метою оформлення своїх спадкових справ позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Бігуна В.В. із заявою про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проте, приватний нотаріус при вивченні поданих позивачем документів дійшов до висновку, що спадкові справи не можуть бути заведені, оскільки спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, про що 29 жовтня 2020 року та 10 листопада 2020 року виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яким відмовив ОСОБА_1 у заведенні спадкових справ після померлого ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_3 , відповідно, у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Як вбачається з копії Домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_2 та Довідки № 02-19/2463, виданої 02 листопада 2020 року Черкаською селищною радою, ОСОБА_1 , 1979 року народження, дійсно зареєстрована в буд. АДРЕСА_2 .

Проте, з Акту № 219, складеного представником комітету мікрорайону «Залізничний № 1» м. Слов`янська вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично з 2009 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведені обставини також підтверджені наданими у судовому засіданні поясненнями свідкаів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених у заяві по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно п. 2 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із роз`ясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

За приписами статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо.

Встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на дату відкриття спадщини, є фактом, що має юридичне значення для ОСОБА_1 , оскільки від його встановлення залежить виникнення у позивача права на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 як за спадкоємцем за законом.

У суду відсутні відомості про наявність інших спадкоємців після ОСОБА_3 крім ОСОБА_1 які б виявили бажання прийняти, чи не прийняти спадщину після її смерті.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно постійно проживали разом, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст.10,12,13,76,81,89,200,263-265,354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в житловому будинку АДРЕСА_3 , з січня 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/5 частку будинку АДРЕСА_3 , з господарськими побутовими будівлями, жилою площею 58,6 кв.м., позначений на плані літерою А-1, та наступні споруди: сарай з льохом цегляний Б, колодязь № -1, паркан № -2, колодязь № -3, в постійному користуванні знаходяться, позначені в плані літерами: 2-2 площею 10,1 кв.м.; 2-3 площею 10,7 кв.м., тамбур «а»; тамбур «а»-3; частка сараю Б.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/5 частку земельної ділянки площею 0,1070 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 08 лютого 2021 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко