МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа №370/142/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., із секретарем судового засідання Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про тлумачення заповіту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області (далі - відповідач) про тлумачення заповіту.

В обгрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,5636 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,250 га та 0,3136 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка була набута померлим на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер 1-1566, спадкова справа №415 за 2010 рік.

Ще за життя, а саме 23.12.2015 року ОСОБА_2 на випадок смерті склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, реєстровий номер 45, відповідно до якого, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку померлий заповів позивачу - ОСОБА_1 .

Оскільки позивачем було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому вважається, що спадщину він прийняв. Окрім нього, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає.

Проте, оформити своє право на спадкування вищезазначеного майна він не має можливості, оскільки в заповіті померлим не ідентифікована земельна ділянка, яку покійний заповів позивачу, а саме не зазначена ні площа, ні кадастровий номер, ні місце її розташування, а відповідно даний заповіт підлягає тлумаченню.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: постановити рішення, яким здійснити тлумачення заповіту складеного 23.12.2015 року ОСОБА_2 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, реєстровий номер 45, відповідно до якого, ОСОБА_1 було заповідано земельну ділянку площею 0,2500 га, що була набута у власність померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2011 року, посвідченого Державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер 1566 (Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-КВ № 088565 виданий 12.05.1998 року на ім`я ОСОБА_3 ).

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15.01.2021 року даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.03.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 04.03.2021 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 13.04.2021 р. Також вказаною ухвалою витребувано з Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію у спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Витребувані докази надійшли до суду 07.04.2021 р. та приєднані до матеріалів справи.

У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити.

Відповідач згідно поданого клопотання просив розглядати справу за відсутності його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 8), після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,5636 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,250 га та 0,3136 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка була набута померлим на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер 1-1566, спадкова справа №415 за 2010 рік.

Ще за життя, а саме 23.12.2015 року ОСОБА_2 на випадок смерті склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, реєстровий номер 45, відповідно до якого, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку померлий заповів позивачу - ОСОБА_1 (а.с. 9).

Позивач спадщину після смерті прийняв, оскільки подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (аркуш спадкової справи 1). Окрім нього, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає.

Проте, оформити своє право на спадкування вищезазначеного майна позивач не має можливості, оскільки в заповіті померлим не ідентифікована земельна ділянка, яку покійний заповів позивачу, а саме не зазначена ні площа, ні кадастровий номер, ні місце її розташування, про що державним нотаріусом надано відповідну відповідь (а.с. 13).

Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., померлий ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,5636 га, що розташована на території с. Королівка Макарівського району Київської області після смерті дружини ОСОБА_3 . Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, будівельних споруд та ведення підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ №088565 (а.с. 10, 11).

Згідно довідки № 78 від 01.02.2019 р. ОСОБА_2 в період з 25.07.1980 і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумаченню заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

А згідно ст. 213 цього Кодексу зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту провалину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Як зазначено в п.п. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про правона спадщину за законом/заповітом.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п. 23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»).

Таким чином, прийнявши після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину, про що свідчить подана ним до нотаріальної контори заява, позивач не має можливості оформити своє право на неї та отримати відповідне свідоцтво в органах нотаріату у зв`язку з неможливості тлумачення нотаріусом волі заповідача, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса від 18.12.2020 року за № 1395/02-31.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадщину прийняв, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про тлумачення заповіту задовольнити.

Тлумачити заповіт померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який складений 23.12.2015 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, реєстровий номер 45, як про вираження волі померлого заповісти ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2500 га, що була набута у власність померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2011 року, посвідченого Державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер 1566 (Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-КВ № 088565 виданий 12.05.1998 року на ім`я ОСОБА_3 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Судове рішення складено 13.04.2021 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Макарівська об`єднана територіальна громада Бучанського району Київської області: 08001, Київська обл., смт Макарів, вул Д. Ростовського, 30, .

Суддя А.В. Косенко