З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини.
На підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г., запис в реєстрі за № 8062, він, ОСОБА_1 , набув у приватну власність квартиру під АДРЕСА_1 . Квартира двокімнатна, загальною площею 50,7 кв.м, жилою площею 30,3 кв.м.
20 липня 2002 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , від якого у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2013 року їх шлюб з ОСОБА_6 розірвано.

У грудні 2018 року відповідач залишила квартиру з власної волі, без будь-якого примусу з його боку, повторно одружилася, змінивши прізвище на ОСОБА_7 .

В квартирі зареєстровані він, ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , діти ОСОБА_8 , 2003 року народження та ОСОБА_9 , 2009 року народження.

На даний час він проживає в квартирі разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , відповідачка проживає з новим чоловіком в с. Блощинці Білоцерківського району, її особисті речі в квартирі відсутні, витрат по утриманню квартири в належному стані та витрат на оплату житлово-комунальних послуг не несе. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить йому на праві особистої приватної власності, створює для нього цілу низку незручностей та порушує його законні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ( а. с. 1-3 ).

Ухвалою судді 02 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 00 хвилин 13 січня 2021 року ( а. с. 23-24 ).

Ухвалою суду від 13 січня 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 10 лютого 2021 року ( а. с. 31-32 ).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 10.02.2021 року за вх. № 5176 судом отримано заяву від представника позивача ОСОБА_12 ( а. с. 29 ), в якій остання просила судове засідання проводити без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с.33 ).

Згідно з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 26.12.2019 року остання знята з реєстрації. Інформація адреси вибуття не відома.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( ч. 11 ст. 128 ЦПК України ).

Частина 12 статті 128 ЦПК України визначає, що порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно наявного в матеріалах справи оголошення ( а. с. 33 ) вбачається, що воно було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України 14 січня 2021 року про розгляд справи 10 лютого 2021 року о 11 годині 00 хвилин.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином була повідомлена та завчасно про дату, час та місце слухання справи у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу від 23 листопада 2001 року ( а. с. 7 ).

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрував шлюб 20 липня 2002 року з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де прізвища після одруження чоловіка та дружини ОСОБА_14 ( а. с. 10 ).

З наявних в матеріалах справи копії свідоцтв про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками останніх є ОСОБА_1 та ОСОБА_15 ( а. с. 8, 9 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 розірвано. Після розірвання шлюбу змінено відповідачці шлюбне прізвище на дошлюбне ОСОБА_16 ( а. с. 11 ).

Рішення набрало законної сили 30.09.2013 року.

З Витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 28.09.2020 року за адресою АДРЕСА_1 станом на 28.09.2020 року зареєстровано 4 осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.05.2003 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 07.12.2001 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20.04.2005 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 23.12.2009 року ( а. с. 12 ).

Згідно довідки від 29.09.2020 року за № 14, яка видана та підписана головою правління ОСББ «Десна» вбачається, що колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з грудня 2018 року ( а. с. 13 ).

В довідці, яка була видана Острійківської сільської ради від 30.09.2020 року за № 313 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає без реєстрації з 04 грудня 2019 року по теперішній час в АДРЕСА_2 ( а. с. 14 ).

Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що реєстрація позивача в належному йому на праві власності майні створює для нього цілу низку незручностей та порушує його законні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Такими чином, позивачем у справі доведено що відповідач втратила статус члена сім`ї власника, більше року не проживає у спірному будинку, витрат по утриманню квартири не несе.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення,звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 840,80 гривень, сплата яких документально підтверджено ( а. с. 4 ), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню зазначені судові витрати понесенні при звернені до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 128, 130, 133, 141, 254, 263 - 265, 273, 274- 279, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 41, 124 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст заочного рішення виготовлено 10 лютого 2021 року.

Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов