Справа №265/1550/21
Провадження №4-с/265/10/21
У Х В А Л А

11 червня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Говорунова М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України»,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі Лівобережний ВДВС у м. Маріуполі), стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України». В обґрунтування скарги посилається на те, що 18 березня 2020 року старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Моїсеєнко Валерією Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 0554/76098/2012 виданий 10.12.2020 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з нього на користь Філія-Донецьке обласне управління ПАТ «Державний Ощадний Банк України» заборгованості в сумі 129120,27 гривень.

01.06.2020 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Моїсеєнко Валерією Сергіївною було винесено постанову про арешт його коштів. Він працює в АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну плату в АТ «Перший Український Міжнародний Банк». В червні 2020 року, не отримавши заробітної плати він звернувся до бухгалтерії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», де йому повідомили, що його рахунок (заробітної плати) заблоковано. Він звернувся до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», де йому повідомили, що його рахунки було арештовано на підставі постанови державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Він проживає у м. Новомосковську, тому поїхати до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі не має можливості, тому він звернувся до ВДВС з письмовою заявою про зняття арешту.

Листом від 07.08.2020 року Лівобережний ВДВС у м. Маріуполі йому відмовлено у знятті арешту.

Кошти, які надходять на зазначений рахунок, є виключно заробітною платою та становлять єдине джерело доходу для нього. Вважає, що накладання арешту на рахунки боржника, які призначені для зарахування заробітної плати та соціальної допомоги, унеможливлює своєчасне отримання заробітної плати та інших виплат боржнику, що призводить до порушення його конституційних прав.

28.01.2021 року він звернувся за безоплатною правовою допомогою. Копію постанови про накладення арешту на кошти від 01.06.2020 року він не отримував. Просив суд поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Лівобережного відділу виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01 червня 2020 року, визнати дії головного державного виконавця Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) року про арешт коштів боржника від 01.06.2020 у виконавчому провадженні ВП № 61586375 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ЄДРПО 14282829.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день та час слухання справи, до судового засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача у судове засідання, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглянув скаргу за його відсутності.

Представник Лівобережного ВДВС у м.Маріуполь старший державний виконавець Болотіна Є.М. у судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на скаргу та заяву с проханням розглянути скаргу без її участі. В обґрунтування позову посилається на те, що на виконанні у відділі ВДВС перебуває виконавче провадження № 61586375 з примусового виконання виконавчого листа № 0554/7098/2012, виданих 10.02.2020 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний Банк України, в особі ТВБВ № 10004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № К-А-220316464 від 06.06.2008 року в сумі 127841,85 гривень та судові витрати у розмірі 1278,42 гривень, а всього 129120,27 гривень.

01.06.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

Посилаючись на ст. ст. 28, 59,73 Закону України вважає дії державного виконавця законними, та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження, внаслідок чого просила суд відмовити у задоволення скарги.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 березня 2020 року старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Моїсеєнко Валерією Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 0554/76098/2012, виданий 10.12.2020 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з нього на користь Філія-Донецьке обласне управління ПАТ «Державний Ощадний Банк України» заборгованості в сумі 129120,27 гривень.

01.06.2020 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Моїсеєнко Валерією Сергіївною було винесено постанову про арешт його коштів.

ОСОБА_1 працює в АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну плату в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується довідками АТ «ПУМБ», АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

ОСОБА_1 проживає у м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Постанову про накладання арешту на кошти він не отримував. За безоплатною правовою допомогою звернувся в січні 2021 року. 10 березня 2021 року звернувся до суду із даною скаргою. Враховуючи дані обставини суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив десятиденний строк звернення до суду із скаргою, який визначений ст.449 ЦПК України, з поважних причин, тому, відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, поновлює скаржнику строк звернення із скаргою.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (у редакції чинній станом на 19 січня 2019 року, далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В ст. 48 даного Закону закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 70 Закону України Про виконавче провадження.

При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

При вирішенні скарги по суті суд наголошує, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року N 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі N 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року N 916/1572/19. Підстав для відступу від такої позиці під час розгляду даної справи суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ЄДРПО 14282829 є обґрунтованою, оскільки накладення арешту на даний рахунок позбавляє скаржника джерела існування та матеріального забезпечення, яке гарантовано Конституцією України, внаслідок чого задовольняє скаргу в частині скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на вищевказаний рахунок.

При цьому суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог скарги в частині визнання дій виконавця щодо накладання арешту на рахунки боржників неправомірними, оскільки старший державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Моїсеєнко В.С. діяла в межах своєї компетенції, в рамках повноважень, якими вона наділена ЗУ «Про виконавче провадження», та ані банком, ані боржником їй не було надано відомостей, що ним відкритий в установах банку рахунок, на який нараховуються заробітна плата та пенсія, які не підлягають арешту, які він повинен був повідомити відповідно до вищенаведених норм права, внаслідок чого суд відмовляє боржнику в задоволенні цієї частини скарги.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України», задовольнити частково.

Поновити строк на оскарження постанови державного виконавця лівобережного відділу виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01 червня 2020 року.

Скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) року про арешт коштів боржника від 01.06.2020 у виконавчому провадженні ВП № 61586375 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» .

В задоволені частини скарги про визнання дій головного державного виконавця Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) неправомірними, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15 червня 2021 року.

Суддя О.О. Костромітіна