Справа № 2-2328/11 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/2923/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача Лойфер А.О.,

представника відповідача ТОВ «Юрпромтехсервіс»

Шпунта М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юрпромтехсервіс» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 липня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», товариства з обмеженою відповідальністю «Юрпромтехсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 році позивач публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та ОСОБА_1 , як до солідарних боржників, про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (кредитодавцем) та ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (позичальником), станом на 31.03.2010 року в розмірі 349459,76 доларів США, що еквівалентно 2769468 грн. 60 коп. (по курсу НБУ станом на 31.03.2010 року: 1 долар США 7,925 грн.), та 3300 грн., з яких: 75000 доларів США строкова заборгованість по кредиту; 225000 доларів США прострочена заборгованість по кредиту; 16925 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.07.2010 року по 30.03.2010 року; 27783,40 доларів США прострочені проценти по кредиту за період з червня 2009 року по лютий 2010 року; 2718,90 доларів США нараховані проценти за період з 01.03.2010 року по 30.03.2010 року; 2032,46 доларів США пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.06.2009 року по 30.03.2010 року; 3300 грн. комісія за управління кредитом за період з травня 2009 року по березень 2010 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.05.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 (іпотекодавцем), навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2483,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 13440341, які належали на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2007 року, продавши це нерухоме майно з прилюдних торгів.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.03.2015 року, занесеною до журналу судового засідання (а.с.144 т.1), позивача ПАТ «Кредобанк» замінено правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», у зв`язку з відступленням ПАТ «Кредобанк» права вимоги за вказаним вище кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на підставі договору факторингу від 29.11.2011 року та договору про відступлення прав за іпотечним договором від 25.04.2013 року (а.с.94-141 т.1).

Заявою від 19.06.2015 року (а.с.160-162 т.1) правонаступник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» уточнив позовні вимоги і остаточно просив солідарно стягнути з відповідачів ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.06.2015 року становила 365562,96 доларів США, з яких: 300000 доларів США заборгованість по кредиту; 30783,90 доларів США прострочені проценти по кредиту; 27450 доларів США пеня по простроченій основній сумі кредиту, згідно з п.5.1 кредитного договору; 2816,73 доларів США пеня по прострочених процентах, згідно з п.7.1 кредитного договору; 4512,33 доларів США упущена вигода, згідно з п.7.5 кредитного договору; 3300 грн. комісія за управління кредитом.

03.05.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подало клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача ТОВ «Юрпромтехсервіс», у зв`язку з відчуженням предмета іпотеки (а.с.21-22 т.2).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.05.2017 року, занесеною до журналу судового засідання (а.с.77 т.2), замінено первісного відповідача ОСОБА_1 на належного відповідача ТОВ «Юрпромтехсервіс».

01.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подало письмові пояснення (а.с.16-21 т.3), в яких підтримало заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення з ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та ТОВ «Юрпромтехсервіс» вказаної вище заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звернути стягнення на іпотечне майно, шляхом його продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.05.2008 року між ВАТ «Кредобанк», в подальшому перейменованого на ПАТ «Кредобанк» (кредитодавцем), та ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (позичальником) укладено кредитний договір №125, згідно з яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 300000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит в термін до 27.05.2010 року і сплатити за користування кредитними коштами відсоткову ставку Libor (03) + 11% річних та комісію.

На виконання умов кредитного договору банк надав ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» кредит у розмірі 300000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1850454 від 29.05.2008 року.

Виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна (навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2438,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі договору іпотеки від 28.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за №965.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 12.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 365562,96 доларів США та 3300 грн. 00 коп., право вимоги на яку ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» має на підставі укладених з первинним кредитором договорів відступлення (факторингу) прав за кредитним та іпотечним договорами.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №74039119 від 25.11.2016 року, предмет іпотеки відчужено іпотекодавцем ОСОБА_1 , новим власником даного об`єкта нерухомого майна є ТОВ «Юрпромтехсервіс», до якого, за позицією позивача, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про іпотеку» перейшли обов`язки від попереднього іпотекодавця за вказаним договором іпотеки.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ТОВ «Юрпромтехсервіс» на користь ТОВ Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 365562,96 доларів США та 3300 грн., шляхом звернення стягнення на майно ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та ТОВ «Юрпромтехсервіс», а саме, на предмет іпотеки: навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2483,1 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 13440341, продавши майно з прилюдних торгів.

Стягнуто з ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», ТОВ «Юрпромтехсервіс» на користь ТОВ Фінансова компанія «Приватні інвестиції», з кожного в рівних частках, судові витрати по справі в розмірі 1820 грн.

У рішенні вказано, що вжиті по даній справі ухвалою суду від 03 травня 2017 року заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду оскаржив відповідач ТОВ «Юрпромтехсервіс», просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм ЦПК України щодо виключної підсудності справ, оскільки предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, розташоване у Личаківському районі м.Львова, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дана справа непідсудна Галицькому районному суду м. Львова, оскільки позов повинен був пред`являтись за місцем знаходження нерухомого майна.

Зазначає, що в порушення вимог закону та всупереч висновків Великої Палати Верховного Суду, суд неправомірно стягнув з відповідачів нараховані за період з 24.09.2009 року по 12.06.2015 року проценти за користування кредитом та неустойку, оскільки 24.09.2009 року банк пред`явив вимогу до позичальника про дострокове повернення кредиту, а тому банк не мав права нараховувати з 24.09.2009 року проценти за користування кредитом та пеню, а також упущену вимогу, яка за змістом умов договору є повторною пенею.

Окрім того, вважає, що сума заборгованості за спірний період є недоведеною належними доказами, оскільки суду не надано детального розрахунку заборгованості, виписки по банківських рахунках, на які повинно було відбуватись погашення за кредитом.

Апелянт звертає увагу, що позовні вимоги не підлягали задоволенню у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, читабельних та складених в повному обсязі документів на підтвердження переходу права вимоги до позивача за кредитним договором.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального закону обґрунтував оскаржуване рішення копіями документів, які були поставлені відповідачем під сумнів, оригінали яких не були надані, а тому не могли братись до уваги, безпідставно послався суд на преюдиційність фактів, встановлених рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016 року та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.03.2016 року, оскільки ТОВ «Юрпромтехсервіс» не брало участі у вказаній справі, а ухвалені судові рішення не є рішенням про встановлення факту.

Апелянт звертає увагу на порушення вимог закону в частині присудження оскаржуваним рішенням до стягнення сум в іноземній валюті та в частині солідарного стягнення спірної заборгованості із відповідачів, які не можуть бути солідарними боржниками.

Апелянт вважає, що суд безпідставно звернув стягнення на належне ТОВ «Юрпромтехсервіс» нерухоме майно, оскільки товариство набуло право власності на спірне нерухоме майно не в результаті відчуження, спадкування чи правонаступництва, а за наслідками звернення стягнення на предмет іпотеки за борговими зобов`язаннями, виконання яких було забезпечено іпотекою вказаного нерухомого майна, а тому норма статті 23 Закону України «Про іпотеку» не підлягала застосуванню до спірних правовідносин в цій частині.

08.11.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Щодо посилання апелянта на порушення правил виключної підсудності, зазначає, що провадження в даній справі відкрите ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2010 року, яка за нормами ЦПК України в чинній на той час редакції підлягала оскарженню окремо від рішення суду, однак, оскаржена відповідачами у встановленому законом порядку не була.

Окрім того, звертає увагу, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.07.2017 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 21.11.2018 року, відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ТОВ «Юрпромтехсервіс» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2010 року.

Позивач вважає законними та обгрунтованими заявлені до відповідачів вимоги, на підтвердження яких було надано достатньо доказів, яким суд дав належну правову оцінку.

Зазначає, що доводи апелянта про недоведеність переходу прав від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» спростовуються наданими суду договором факторингу від 29.11.2011 року та договором про відступлення прав за іпотечним договором від 25.04.2013 року, актом прийому-передачі портфеля заборгованості від 14.12.2011 року, платіжним дорученням №5 від 13.12.2011 року, а також судовими рішеннями в інших справах, які набрали законної сили.

За позицією позивача, зважаючи, що право власності на предмет іпотеки без згоди на те іпотекодержателя перейшло до ТОВ «Юрпромтехсервіс», тому в силу приписів ст.23 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки також перейшли до ТОВ «Юрпромтехсервіс».

Звертає увагу, що ОСОБА_1 , який був первісним іпотекодавцем та власником предмета іпотеки, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є учасником ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» та ТОВ «Юрпромтехсервіс», перехід права власності на предмет іпотеки від ОСОБА_1 до ТОВ «Юрпромтехсервіс» відбувся під час розгляду цивільної справи №461/10151/13 за позовом ОСОБА_1 про визнання іпотеки припиненою та всупереч ухвалам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року та від 30.07.2014 року у справі №461/10151/13, вказані учасники справи мали на меті ухилення від виконання зобов`язань за договором іпотеки та порушення законних прав іпотекодержателя.

В подальшому, 27.11.2020 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с.5-7 т.4), вказуючи на те, що дана справа відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки сторонами основного зобов`язання (кредитного договору) є юридичні особи.

Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 року (справа №910/1733/18), від 31.10.2018 року (справа №753/12916/15-ц), від 19.03.2019 року (справа №904/2526/18), від 20.11.2019 року (справа №910/9362/19) та зважаючи, що договір іпотеки від 28.05.2008 року забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором №125 від 28.05.2008 року, який було укладено між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», між юридичними особами, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач ТОВ «Юрпромтехсервіс» заперечив проти заявленого клопотання про закриття провадження в даній справі, зазначивши, що спір було ініційовано у суді на підставі процесуальних норм, які діяли до 15.12.2017 року (дата набрання чинності ГПК України в редакції Закону №2147-УІІІ), а тому повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» повторно (жодного разу) не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача ТОВ «Юрпромтехсервіс»в підтримання апеляційної скарги, пояснення сторони позивача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в заперечення апеляційної скарги та на підтримання клопотання про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.05.2008 року між ВАТ «Кредобанк», в подальшому перейменованого на ПАТ «Кредобанк» (кредитодавцем), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», та ТОВ «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт» (позичальником) укладено кредитний договір №125, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 300000 доларів США на строк до 27.05.2010 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених умовами цього договору.

Виконання зобов`язань за кредитним договором (основне зобов`язання) забезпечено іпотекою нерухомого майна (навчально-виробничі майстерні, позначені на плані літерами «Б-2», загальною площею 2438,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі договору іпотеки від 28.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» (іпотекодержателем), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», та ОСОБА_1 (іпотекодавцем), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білицею О.З. та зареєстрованого в реєстрі за №965.

В подальшому, у зв`язку з відчуженням предмета іпотеки, новим власником предмета іпотеки став відповідач ТОВ «Юрпромтехсервіс», якого залучено до участі у справі замість первісного відповідача ОСОБА_1 ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2017 року.

Отже, станом на 03.05.2017 року, за своїм суб`єктним складом всі учасники справи були юридичними особами.

Такий суб`єктний склад учасників справи залишився й на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Відповідно до статтей 1, 12 ГПК України в редакції, чинній до внесення змін Законом №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, спір між юридичними особами підлягав розгляду судами господарської юрисдикції.

15.12.2017 року набрали чинності ЦПК України та ГПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року) визначено, що до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, наведене дає підстави для висновку про те, що за своїм суб`єктним складом та характером спірних правовідносин спір є господарським, а тому повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вимогами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального закону, а саме, статті 19 ЦПК України, а тому, з урахуванням наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, апеляційний суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга «Юрпромтехсервіс»підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юрпромтехсервіс» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2019 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна корпорація «Львіввікнопласт», товариства з обмеженою відповідальністю «Юрпромтехсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Роз`яснити позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 травня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.