Дата документу 14.06.2021 Справа № 311/2743/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 311/2743/20 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарьова С.П.
№ 22-ц/807/1811/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Василівський районний ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між ними несклалось і рішенням суду шлюб між ними був розірван та неповнолітню дочку залишено проживати з позивачкою. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки до її повноліття. З ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_4 знаходилася на ортодонтичному лікуванні. Згідно лікарських документів дитині встановлено діагноз: дистальний прикус 2-й клас Енгля, протрузія різців, ретензія 35 зуба. Всі вчиненні нею дії направлені на укріплення здоров`я дитини та його зміцнення, а саме виправлення прикусу, яке лікує ортодонт, призначивши лікування за допомогою брекет-системи. Загальні витрати на лікування дистального прикусу складають 19 200 грн. 00 коп. Крім того, з 12 березня 2020 року до квітня 2020 року запроваджено карантин, який постановою КМУ від 22 квітня 2020 року продовжено до 11 травня 2020 року, а згодом продовжений вкотре і до теперішнього часу. У період оголошеного карантину дочка ОСОБА_4 з 14 березня по 25 травня 2020 року навчалась у 4 класі КЗ «Василівська гімназія «Сузір`я» - загально-освітня школа І-ІП ступенів» ВРР ЗО дистанційно за допомогою програмного забезпечення онлайн Classroom, Dojo, Zoom. Вони постійно винаймали ноутбук у знайомих, але це створювало нам незручності і тому для забезпечення дистанційного навчання придбали комп`ютер з принтером, на що було витрачено грошові кошти у розмірі 22 908 грн. 00 коп. крім того, дочка навчається у КСМНЗ «Василівська дитяча музична школа» у класі фортепіано та класі хореографії. Та для навчання хореографії для виступів на концертах були здійснені затрати на пошив концертних костюмів у сумі 4 820 грн. 00 коп., які вона особисто оплатила. Позивачці дуже важко здійснювати додаткові витрати на дитину, тим більше вона тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу до 06 лютого 2021 року. Відповідач не бере ніякої участі у додаткових витратах на утримання дочки, не допомагає додатково грошовими коштами на дитину при необхідності, вона самостійно несе додаткові витрати на утримання, лікування та оздоровлення дочки.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, які понесені нею у розмірі 46 928 грн. 00 коп.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 9600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 168,16 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначав, що апеляційна скарга безпідставна, така що не підлягає задоволенню. З цих підстав просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Позивач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначав, що апеляційна скарга відповідача не обґрунтована. З цих підстав просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Запоріжсталь».

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на лікування дистального прикусу є додатковими витратами на дитину, оскільки обумовлена станом здоров`я дитини, а тому виходячи із вимог законодавства щодо обов`язкової участі у додаткових витрат та з принципу рівності прав та обов`язків батьків, стягненню з відповідача підлягає половина вартості лікування у розмірі 9600,00 грн., інші вимоги не є додатковими витратами й не підлягають задоволенню.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить? ? ? найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло¬ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу¬ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди¬тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо¬відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19 провадження №61-18284св19.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 10, 12).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі №2-867/2010 від 16 березня 2010 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всього його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04 березня 2010 року (а.с.14).

Відповідно до копії довідки №04-18/66 від 27 липня 2020 року, виданої директором КЗ «Василівська гімназія «Сузір`я» - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» ВРР ЗО, ОСОБА_3 навчається у 5-му класі КЗ «Василівська гімназія «Сузір`я» - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Василівської районної ради Запорізької області у 2020-2021 року (а.с.15) та у період Всеукраїнського карантину навчається дистанційно з 14 березня по 25 травня 2020 року у 4-му класі. При навчанні дистанційно використовувались програмні матеріали онлайн Classroom, Dojo, Zoom (а.с.16).

Також, ОСОБА_3 навчається у КСМНЗ «Василівська дитяча музична школа» ВРР ЗО у класі фортепіано та класі хореографії з 2016 року. Для навчання у класі хореографії в 2019-2020 навчальному році для виступів на концертах були затрати на пошив концертних костюмів в сумі 4820 грн. 00 коп., які оплатила мати ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №12 від 20 серпня 2020 року (а.с.27).

Відповідно до копії довідки №03-17/151 від 29 липня 2020 року, виданої Служби у справах дітей Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу служби у справах дітей з питань визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 не звертався (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 , проходить службу в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року. З 30 грудня 2017 року до 05 серпня 2020 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 06 серпня 2020 року по 06 лютого 2021 року перебуває у відпустці для догляду за хворою дитиною (а.с.18, 19, 20).

Згідно акту №9 здачі-прийняття робіт (надання стамотологічних послуг) від 10 серпня 2020 року, виданого ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 встановлено діагноз: дистальний прикус 2-й клас Енгля, протрузія різців, ретензія 35 зуба. Та за перерід з 01 липня 2020 року по 13 липня 2020 року, їй були надані послуги: 01 липня 2020 року мелалева бресет-система 18000 грн. 00 коп.; зняття зубних відкладень 400 грн. в тому числі зняття відбитків для контрольно-діагностичної моделі 400 грн. 00 коп.; 13 липня 2020 року зняття зубних відкладень н/ч 400 грн. 00 коп., всього на суму 19200 грн. 00 коп.(а.с.21, 22, 23, 24, 25).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесені нею додаткові витрати на лікування доньки з урахуванням рекомендації лікаря.

Враховуючи майнове та сімейне положення відповідача, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, про можливість стягнення половини суми додаткових витрат, які викликані особливими обставинами в сумі 9600 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення витрат, понесених на придбання коштовного комп`ютера з принтером, суд першої інстанції вірно визнав їх необґрунтованими та такими, що не можуть вважатись додатковими витратами, що викликані особливими обставинами.

Також позивачем не доведено, що дитина наділена особливими здібностями в заняттях музикою та хореографією і це потребує розвитку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков