У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 384/30/21

№пр. 2-з/384/1/2021

03 лютого 2021 року смт. Вільшанка

Суддя Вільшанського

районного суду Кіровоградської області Сорокіна О.О.,

розглянувши заяву представника позивача - адвоката Холоденка Романа Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Холоденка Романа Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним, -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2021 року представник позивача - адвокат Холоденко Роман Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 12 березня 2021 року. Одночасно з подачею позову представник позивача - адвокат Холоденко Роман Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборони іншим особам відчуджувати, передавати у власність, оренду чи інше користування та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:9020, площею 77.9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області.

Крім цього, пропонує з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок Вільшанського районного суду Кіровоградської області грошових коштів у розмірі 79000 грн. 00 коп., що дорівнює орендній платі, сплаченій ОСОБА_1 у 2020 році за користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:9020, площею 77.9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що предметом спору по даній справі є визнання укладеним з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:9020, площею 77,9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області) в редакції, яка надана в листі позивача до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10 листопада 2020 року, а також в листі позивача до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року. У заяві заявник посилається на те, що є обгрунтовані підстави вважати, що дана земельна ділянка без згоди позивача може бути передана в користування чи власність на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім цього зазначає, що відповідно до листа від 18.01.2021 за №36 Вільшанська селищна рада Кіровоградської області повідомила позивача про заперечення в поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 22 грудня 2010 року за № 40 площею 77,9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Окрім того, Вільшанська селищна рада Кіровоградської області вказала, що позивач зобов`язаний повернути земельну ділянку і направила підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки. Вважає, що заперечення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області жодним чином не обгрунтоване та не мотивоване, без зазначення жодних підстав про неможливість поновлення договору оренди землі. Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - адвокат Холоденко Роман Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним.

Відповідно до заявлених позовних вимог просить:

- визнати незаконною відмову Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в укладенні з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:9020, площею 77.9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, на новий строк, викладену в листі-повідомленні від 18 січня 2021 року за вихідним номером 36;

- визнати в діях Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наявне зволікання в укладенні з ОСОБА_2 договору оренди зазначеної земельної ділянки кадастровий номер :02:000:9020, площею 77.9694 га., що розташована на території Добрянської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області на новий строк;

- визнати укладеним договір оренди землі на новий строк, та на визначених умовах, в редакції, яка надана в листі позивача до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10 листопада 2020 року, а також в листі позивача до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року.

Як вбачається із позовних вимог, між сторонами існує спір щодо визнання незаконною відмови Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 18 січня 2021 року, визнання в діях Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наявного зволікання в укладенні з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки та визнання укладеним на новий строк договору оренди землі, укладеного 21 грудня 2010 року між Вільшанською районною державною адміністрацією Вільшанського району Кіровоградської області та ОСОБА_2 , земельна ділянка площею 77,9694 га., кадастровий номер :02:000:9020. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Системний аналіз статей 149-153 ЦПК України дає підстави для висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного суду від 17.10.2018 року №183/5864/17-ц).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Разом з цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження чи передачі Вільшанською селищною радою спірної земельної ділянки в користування чи власність на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї документи не містять даних про те, що відповідач здійснює дії щодо відчуження земельної ділянки або її використання.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що дана земельна ділянка без згоди позивача може бути передана в користування чи власність на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак вказані доводи представника позивача є безпідставними та недоведеними припущеннями, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Представником позивача не наведено жодного аргументованого доводу та не надано жодного доказу, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Сама по собі підозра того, що відповідач вчинить певні дії із земельною ділянкою до вирішення спору не може братися до уваги при вирішенні питання про забезпечення позову.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Крім того, відповідно до частини 11 статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Таким чином, враховуючи усі наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову, зустрічне забезпечення позову не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Холоденка Романа Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Холоденка Романа Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області.

Суддя О.О. Сорокіна