Справа № 572/3085/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду цивільну справу №572/3085/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши факт прийняття останньою вказаної вище спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В поданій позовній заяві позивачем вказано, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була його бабусею. До дня своєї смерті ОСОБА_4 проживала у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , успадкованому нею після смерті рідної сестри ОСОБА_5 , який за життя вона заповіла позивачу на підставі заповіту від 21 квітня 2004 року, посвідченого Ремчицькою сільською радою.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були рідними сестрами та все життя проживали у вказаному вище житловому будинку, власником якого була саме ОСОБА_5 , яка 16 травня 1988 року уклала заповіт відносно цього житлового будинку на користь сестри - ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті заповідача належним чином, відповідно до вимог чинного на той момент ЦК, оскільки проживала на момент смерті заповідача із нею, а тому вступила в оперативне управління спадковим майном.

Згідно із змістом позовної заяви - після смерті ОСОБА_4 позивач виявив бажання прийняти спадщину та оформити її, в зв`язку із чим звернувся до Сарненської державної нотаріальної контори, однак, постановою нотаріуса від 03 жовтня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем е було надано документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Отже, враховуючи наведене, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, встановивши факт належності спірного майна спадкодавцеві.

В судове засідання позивач подав письмову заяву, якою заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачем суду також подано письмову заяву, якою відповідач не заперечує щодо заявлених позивачем вимог, вказані вимоги визнав, підтвердивши їх правомірнсть.

Сторонами заявлені клопотання про розгляд даної справи у їх відсутності, які судом задоволені.

Інших клопотань заявлено сторонами не було.

Спір між сторонами по справі виник з приводу спадкових прав.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Із поданої до суду заяви встановлено, що встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем необхідне позивачеві для прийняття спадщини, що залишилась після смерті баби.

В даному випадку вимога позивача про встановлення факту підлягає розгляду за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Позивачем заявлено вимогу про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2020 року, доводить, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Ремчиці.

За життя ОСОБА_5 на випадок смерті зробила заповітне розпорядження стосовно належного їй майна на користь ОСОБА_4 , що доводиться копією дубліката заповіту, посвідченого 16 травня 1988 року виконкомом Ремчицької сільської ради народних депутатів.

Отже, ОСОБА_4 , згідно із вимогами ст.534 ЦК 1963 року, чинного на момент виникнення вказаних правовідносин, є спадкоємцем за заповітом.

Копія довідки № 2665 від 27 жовтня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Ремчицької сільської ради, доводить, що згідно записів по господарської книги №2 села Яринівка за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_5 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 ; разом із нею була зареєстрована сестра ОСОБА_4 , 1930 року народження.

Таким чином, виходячи із змісту ч.1 ст.549 ЦК 1963 року, якою визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Із наданої суду позивачем копії довідки №1960 від 01 червня 2010 року, виданої виконкомом Ремчицької сільської ради Сарненського району встановлено, що згідно записів по господарської книги №2 за 2006-2020 роки , особовий рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_4 , 1930 року народження, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті проживала одиноко.

Отже, із наданих суду доказів встановлено факт набуття ОСОБА_4 права власності на спірне будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 на законних підставах, а тому вимога позивача про встановлення факту прийняття спадкодавицею спадщини підлягає до задоволення.

Із наданої суду копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серії НОМЕР_4 ), встановлено, що його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матір`ю якого в свідоцтві про народження (серії НОМЕР_5 від 13 грудня 1962 року) вказана ОСОБА_8 (рос.мовою).

Під час вирішення нотаріусом питання оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , нею був досліджений витяг з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, в якому прізвище спадкодавці до шлюбу зазначено « ОСОБА_9 ».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із копії повідомлення №4191 від 27 жовтня 2020 року КП РОБТІ, вбачається, що згідно реєстрових книг бюро право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, однак, згідно записів по господарської книги №2 за 2006-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 вказане будинковолодіння рахується за ОСОБА_4 , що встановлено із наведеної вище довідки.

Копія технічного паспорту на спірне будинковолодіння, виготовленого станом на 27 жовтня 2020 року, доводить, що по АДРЕСА_1 , дійсно розташовано будинковолодіння, що складається із житлового будинку 1965 року забудови загальною площею 56,6 м2 та господарських будівель.

Судом встановлено, що вказане вище будинковолодіння належало заповідачу на законних підставах, через що відноситься до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , згідно із вимогами ст1218 ЦК України, відповідно до якої - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За життя ОСОБА_4 зробила розпорядження, яким усе майно, в тому числі і житловий будинок, заповіла онуку ОСОБА_3 , що встановлено судом із копії дублікату заповіту від 01 квітня 2004 року, посвідченого Ремчицькою сільською радою.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, відповідно до ст.1235 ЦК України.

Заповідач - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 30 квітня 2010 року.

Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті баби відповідно до закону, а саме : вимог ч.1 ст.1268, 1269 ЦК України, оскільки звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, що підтверджується наданою позивачем копією відповідної заяви та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованому станом на 03 червня 2010 року.

Однак, постановою державного нотаріуса від 03 жовтня 2020 року позивачеві дійсно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби, через що він не може реалізувати свої права в позасудовому порядку.

Таким чином, в суді встановлено належність спадкового майна заповідачеві, спадкоємець відповідно до закону прийняв спадщину після смерті баби, судом не встановлено наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , а тому вимоги ОСОБА_3 є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 ) про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_10 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: