22-ц/804/87/21
222/1109/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 222/1109/19

Номер провадження 22-ц/804/87/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

секретар - Сікора М.М.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року, у складі судді Подліпенця Є.О., повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2019 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 124291,84 грн за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2011 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 27 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, щодо укладення договору приєднання. Відповідно до п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», викладеному на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, з розрахунку 360 календарних днів. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 31 травня 2019 року становить 304184,93 грн, та складається з заборгованості за кредитом - 6997,08 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 296687,85 грн та пені 500 грн. Банк на свій розсуд вимагає стягнення з відповідачки частину заборгованості в сумі 124291,84 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 6997,08 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом з 27 жовтня 2011 року по 23 квітня 2018 року 117294,76 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 рок позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 6997,08 грн - заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) № б/н від 27.10.2011 року, яка виникла станом на 31.05.2019 року, 117294,76 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 27.10.2011 року по 23.04.2018 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1921 грн, а всього 126212,84 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд виходив з того, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в ПриватБанку є підпис відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також вона ознайомлена та згодна з зазначеними Умовами та Правилами, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді, тобто відповідачка прийняла зазначені умови споживчого кредиту.

Враховуючи, що відповідачці ОСОБА_1 було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж остання їх належним чином не виконала, суд дійшов висновку, що з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.10.2011 року, яка утворилась станом на 31.05.2019 року в розмірі 124291,84 грн.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 15 липня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на заочне рішення суду, яка була залишена без руху на підставі ухвали Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2020 року та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року у складі суду Подліпенець Є.О., у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнана неподаною та повернута скаржнику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванні норм матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2020 року визначений склад колегії суддів: Гаврилова Г.Л.- головуючий суддя, Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року поновлено строк представнику відповідача Коваленко К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження заочного рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року.

Відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зупинено дію оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року підготовчі дії по справі закінчені. Справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року визначений склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. головуючий суддя (суддя доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга відповідачки, в особі представника ОСОБА_2 , мотивована тим, що судом безпідставно зазначено у рішенні, що відповідачка не повідомила про причини неявки в судове засідання, оскільки не знала про існування судового процесу та не була повідомлена про час і місце розгляду справи. Судом направлялись судові повістки про виклик до суду за місцем реєстрації, але відповідачка не проживає за цією адресою, у зв`язку з чим отримання повісток було неможливим. Крім того, в матеріалах справи містяться відомості про місце її роботи в ПАТ «Кальчицький кар`єр».

Надана позивачем до матеріалів справи анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить дати їх підписання, а тому неможливо встановити дату, на яку вони були дійсні, не містить відомостей який конкретно банківський продукт та на яких умовах просить оформити відповідачка, відсутні визначення та розмір неустойки, штрафів, пені.

Відомості зазначені у довідці про умови кредитування від 27 жовтня 2011 року є нечіткими, у зв`язку з чим неможливо встановити розмір та природу нарахувань, зокрема неможливо встановити правильність нарахування суми боргу та відсотків.

Позивачем у позовній заяві та додатках до неї не зазначено відомостей про строк дії картки «Універсальна», що унеможливлює встановлення строку позовної давності, оскільки строк дії договору встановлюється на рівні строку дії картки.

Оформив в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний ліміт, який було встановлено на платіжну картку «Універсальна» в розмірі 7100 грн. та яким періодично користувалась, за період з 27 листопада 2011 року по 31 травня 2019 року на рахунок становило 9160 грн, що свідчить про повернення кредитного ліміту у повному обсязі та виконання відповідачкою взятих зобов`язань.

Крім того, судом не враховано, що на теперішній час сплинув строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Відповідачка зазначає також, що банківські Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що в подальшому такі умови не змінювались.

Відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України позивачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2011 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК (на той час ПАТ) з заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В вищевказаній заяві є підпис відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді, тобто відповідачка прийняла зазначені умови споживчого кредиту.

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором № б/н від 27 жовтня 2011 року, станом на 31 травня 2019 року становить 304184,93 грн, з яких: 6997,08 грн - заборгованість за кредитом, 296687,85 грн - заборгованість за відсотками, 500,00 грн - нарахована комісія.

Як встановлено судом, позивачем заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості за договором № б/н від 27.10.2011 року в розмірі 124291,84 грн, яка в свою чергу також підтверджена вищенаведеним розрахунком, згідно якого у відповідачки наявна заборгованість: 6997,08 грн - заборгованість за кредитом, 117294,76 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 27 жовтня 2011 року по 23 квітня 2018 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (196 - 198).

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.209).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивачки, в особі її представника, скасуванню повністю рішення суду першої інстанції , з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , послалась на порушення судом норм процесуального права, а саме неповідомлення позивачку про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку чим вона позбавлена права надати заперечення на позов і докази на спростування доводів позивача.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції ухвалено рішення без належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні підтвердження про належне повідомлення відповідачку про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 29 листопада 2019 року.

Відповідно до довідки Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області № 02-25/365 від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає на території Кальчицької сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).

Саме за зазначеною адресою судом на ім`я відповідачки ОСОБА_1 направлялись позовна заява з доданими до неї матеріалами та судова повістка про виклик її у судове засідання на 29 листопада 2019 року, які були повернути до суду з відмітками, відповідно, за закінченням встановленого терміну зберігання та інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо вручення пересилання поштового відправлення. Адресат відсутній (а.с.56, 61, 62).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області № 285 від 22 травня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але не проживає (а.с.83).

Посилаючись у рішенні на те, що відповідачка вважається належними чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, суд завчив, що вона повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, але на адресу суду повернувся конверт з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Таким чином її місцезнаходження та місце роботи суду не відомо, тому вона повідомлена про дату, час і місце розгляду справи на підставі вимог частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Разом з тим, суд не звернув уваги, що в матеріалах справи містяться відомості про місце роботи відповідачки ОСОБА_1 у ПАТ «Кальчицький кар`єр», але судом не приймались міри для виклику ОСОБА_1 до суду шляхом направлення судової повістки за місцем її роботи (а.с.8).

Оскільки матеріали справи містять відомості про місце роботи відповідачки, у суду не було підстав для виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому неможливо дійти висновку, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Крім того, апеляційний суд також звертає увагу на те, що виклик до суду ОСОБА_1 не містить дату, на яку вона викликається (а.с.60).

Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право відповідачки знати про дату, час і місце розгляду своєї справи, що не відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки судом першої інстанції у справі ухвалено оскаржуване рішення у порушення норм процесуального права, а саме права учасників справи знати про дату, час і місце розгляду своєї справи та всупереч вимогам статті 223 ЦПК України судового рішення, воно підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 жовтня 2011 року, посилався на «Тарифи Банку» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms//pages/70 як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms//pages/70 , що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку -50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розуміла відповідачка ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 жовтня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зазначала, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, а тому неможливо вважати, що саме зазначені умови та правила, Тарифи банку та Правила користування платіжною карткою є складовою частиною укладеного між сторонами договору (а.с.10-33).

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Умов, які надав банк а також з Тарифи, які розміщені на наведеному вище сайті позивача, відповідачка розуміла та ознайомилась, і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що 27 жовтня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, зазначив, що бажає оформити платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 500 грн (а.с.8).

Не заперечувала позивачка також про те, що їй було надано кредитний ліміт 7100 грн на строк дії картки, яким користувалась на протязі декілька років, знімала кошти, розраховувалась в торгівельній мережі, повертала отримані кошти, направив на погашення отриманого кредитного ліміту за час користування ним 9160 грн.

З довідки про умови кредитування від 27 жовтня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , та була надана суду першої інстанції вбачається, що сторони погодили базову місячну відсоткову ставку за користування кредитом 2,5%, що становить 30 % річних, яка нараховується на залишок простроченої заборгованості із розрахунку 360 днів на місяць, строк погашення щомісячних платежів встановлений до 25 числа, що наступає за звітним (а.с.9).

Підписавши заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинам кредитного договору, позичальника відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту визначена у розмірі 6997,08 грн, розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 27 жовтня 2011 року по 23 квітня 2018 року- 117294,76 грн (а.с.6 - 7).

З даного розрахунку вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при визначенні заборгованості за відсотками було застосовано декілька процентних ставок: з 27 жовтня 2011 року - 30 %, з 01 вересня 2014 року - 34,80 % та з 01 квітня 2015 року - 43,20 % відсотки річних.

Разом з тим, як зазначалось вище, а саме у довідки про умови кредитування від 27 жовтня 2011 року, сторони погодили базову місячну відсоткову ставку за користування кредитом 2,5%, що становить 30 % річних, яка, відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не було належним чином проінформовано відповідачку про збільшення процентної ставки. Доказів направлення боржниці листа про зміну умов кредитного договору та отримання згоди останньої на таке збільшення, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Згідно частини 1 статті 651, статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Оскільки укладення кредитного договору мало місце шляхом підписання відповідачкою відповідної письмової заяви та довідки, а зміна умов договору, умов кредитування мала відбуватися у такий же спосіб, сколегія суддів вважає, що зміна АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентної ставки, яке відбулося з 01 вересня 2014 року в односторонньому порядку, не відповідає нормам закону та умовам укладеного кредитного договору. А відтак, відсутні правові підстави для нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом з розрахунку іншої процентної ставки ніж 30% річних, яка була погоджена сторонами при укладенні договору.

Факт надання в розпорядження відповідачки кредитних коштів в розмірі 7100 грн та користування ними підтверджується як наданим Банком до матеріалів справи розрахунком заборгованості за вказаним договором та і випискою з рахунку про рух коштів, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , з останнього також вбачається, що у розпорядження відповідачки видавались три кредитні картки (а.с.6,7, 113, 114).

На спростування доводів апеляційної скарги та для підтвердження обставини отримання відповідачкою трьох кредитних карток, Банк надав скріншот з програмного комплексу та довідку , з яких вбачається, що в межах укладеного кредитного договору № б/н від 27 жовтня 2011 року відповідачка отримала кредитні картки за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії останньої до грудня 2020 року (а.с.199, 202).

Колегія суддів приймає до уваги надані представником позивача апеляційному суду докази, оскільки скріншот з програмного комплексу та довідку про видачу відповідачці кредитних карток, вважаючи, що вони не подані суду першої інстанції, оскільки справа було розглянута без участі відповідачки та відповідно заперечень щодо строку дії кредитних карток позивачка не висловлювала.

Виходячи з обумовленого в договорі розміру відсоткової ставки 30 % річних, або 2,5% на місяць та кількості днів користування кредитом, його розміру у періоді з 01 вересня 2014 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 23 квітня 2018 року (в межах заявленого позову), заборгованість по відсотках за користування кредитом складає 7724,08 грн, виходячи з наступного розрахунку: Р (розмір використаних кредитних коштів 6997,08 грн (3-й та 5- й стовбець розрахунку заборгованості (а.с. 6,7) х 30,00 : 100 х 1330 (кількість днів).

Враховуючи розмір заборгованості за відсотками, який станом на 01 вересня 2014 року становив 926,20 грн (12 стовбець розрахунку заборгованості), заборгованості по процентам за користування кредитом становить 8650,28 грн (7724,08 грн + 926,20 грн = 8650,28 грн).

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою за період з 01 вересня 2014 року на повернення кредиту та коштів за користування ним внесено 9062,50 грн (15 стовбець розрахунку).

Оскільки на погашення заборгованості по процентами за користування кредитом слід розподілити 8650,28 грн, залишок сплачених коштів у сумі 412,22 грн (9062,50 грн 8650,28 грн) необхідно зарахувати на погашення кредиту.

За таких обставин, заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 6584,86 грн (6997,08 грн 412,22 грн = 6584,86 грн).

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску Банком строків позовної давності відхиляються колегією судді з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

По даному договору відкрито картковий рахунок (відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"), встановлено кредитний ліміт на картку (відповідно до Положення Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого Постановою НБУ), видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту.

Верховний Суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме в постановах від 19 березня 2014 року справа № 6-14цс14 та 18 червня 2014 року справа №6-61цс 14.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у справі № 181/467/17 від 30 травня 2018 року.

Відповідачка в заяві про перегляд заочного рішення (а.с.79-81) та в апеляційній скарзі зазначала, що кредитний ліміт був встановлений на строк дії карти, вона ним користувалась, здійснив останній платіж 23 січня 2019 року.

Враховуючи ті обставини, що відповідачка, в межах спірного кредитного договору, отримувала три кредитні картки, останні платіжні операції за кредитним договором здійснено ОСОБА_1 з використанням перевипущеної кредитної картки за номером НОМЕР_3 , строк дії якої був до останнього дня 12/2020 року, а позивач же звернувся до суду з даним позовом 26 червня 2019 року, строк позовної давності для звернення з даним позовом останнім не пропущено.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення до суду з даним позовом Банком сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн (а.с.2).

Оскільки позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню на суму 6584,86 грн, що становить 5,30 % від розміру заявлених вимог (6584,86 грн х 100 : 124291,84 грн), з ОСОБА_1 на користь Банку у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 101,81 грн (1921 грн х 5,30 : 100).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн (а.с.147).

Враховуючи розмір задоволених вимог Банку за наслідками розгляду апеляційної скарги, яка відповідно задоволена на 94,70 % (100% - 5,30% = 94,70%), з відповідача на користь ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2728,78 грн (2881,50 грн х 94,70 : 100 = 2728,78 грн).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року скасувати повністю.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2011 року станом на 31 травня 2019 року, яка складається з заборгованості за кредитом 6584 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 101 гривню 81 копійку.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () , юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом 2728 гривень 78 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 05 лютого 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

О.М. Пономарьова