Справа №442/6556/20
Провадження №2/442/171/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Грицай М.М., з участю секретаря Антоненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав заяву про надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 14.02.2014. При підписанні заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден із його умовами. А також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись із їх змінами на сайті Приватбанку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак відповідач був повністю проінформований про умови кредитування. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 4500 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Клопотання обґрунтоване тим, що усі архівні редакції Умов та правил надання банківських послуг залишаються оприлюдненими на сайті банку, а тому їх огляд надасть можливість суду встановити ідентичність витягу з Умов та правил надання банківських послуг, який додано до позову, із оригіналом Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» та які діяли й були оприлюднені на момент укладення кредитного договору відповідачем.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, у тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що узгоджується з вимогами частини 11 статті 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, судом постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 14.02.2014 відповідач підписав заяву про надання банківських послуг у Приватбанку № б/н. Своїм підписом на заяві відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден із його умовами, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись із їх змінами на сайті Приватбанку.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку 14.02.2014; встановлення кредитного ліміту 14.02.2014, кредитний ліміт 0,00 грн; зменшення кредитного ліміту 14.02.2014, кредитний ліміт 0,00 грн; збільшення кредитного ліміту 26.10.2018, кредитний ліміт 4500,00 грн; зменшення кредитного ліміту 29.10.2018, кредитний ліміт 0,00 грн.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між банком та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір, за яким було надано дві кредитні картки, дата відкриття першої картки 14.02.2014, термін дії 12/17; дата відкриття другої картки 26.10.2018, термін дії 08/22.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З наданої представником позивача довідки вбачається, що за весь період дії кредитного договору відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 4500,00 грн. Будь-які докази письмового погодження з відповідачем зміни кредитного ліміту представником позивача не надано.
Представник позивача, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З даного приводу слід зазначити наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Суд враховує також позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
За правилами ч. 1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 85 ЦПК України визначено, що письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.
Згідно з ч. 7 ст. 85 ЦПК України,у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.
Відповідно до статті 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Згідно з ч.3 ст.100 ЦПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Представником позивача до позовної заяви додано витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг», про що вказано у п. 10 переліку додатків до позовної заяви.
Отже, представник позивача подав клопотання, яке стосується огляду електронного доказу, при тому, що паперова копія такого була надана суду.
За наведених обставин, відсутні підстави, передбачені ст. 85 ЦПК України, для проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням.
Разом з тим, наданий до позовної заяви Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не свідчить про обізнаність відповідача саме про такі Умови та Правила, так як у них не міститься відповідний підпис відповідача.
У разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві про надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.02.2014, яка підписана відповідачем відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Отже, суд дійшов переконання, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4861,28 грн нарахованої пені, слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті.
Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження №14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.
Разом з тим, представник позивача просить стягнути з відповідача 2025,28 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 14.02.2014 в розмірі 5794,88 грн та 2025,28 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись наведеним та на підставі ст.ст. 10 - 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 7820,16 грн (сім тисяч вісімсот двадцять гривень 16 копійок) заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.02.2014, з яких: 5794,88 грн (п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 88 копійок) - заборгованість за тілом кредита; 2025,28 грн (дві тисячі двадцять п`ять гривень 28 копійок) - 3 % річних від простроченої суми.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні).
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2021.

Суддя Грицай М.М.