Справа №296/4629/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши матеріали подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Товкача Р. В. про тимчасова обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

встановив:

Державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні в Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебуває заведене виконавче провадження, внесене до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 57662758 від 12.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних, юридичних осіб та держави боргу на загальну суму 1555445,05 грн, до складу якого входить десять виконавчих проваджень.

На адресу боржника неодноразово надсилались виклики, якими боржника зобов`язано з`явитися до відділу ДВС для надання пояснень щодо не сплати боргу та не виконання вимог державного виконавця. Однак на виклики ніхто не з`явився із невідомих причин.

З метою встановлення майнового стану боржника було зроблено відповідні запити, але отримано відповіді про те, що боржник не працевлаштований, на обліку в Пенсійному фонді України не перебуває, має два відкриті рахунки в банківській установі. Крім цього встановлено, що боржник не має у власності транспортних засобів та сільськогосподарської техніки. Встановлено, що за боржником зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0262, площею 0.25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (реєстраційний номер: 220), яку в ході проведення виконавчих дій було описано та арештовано, проведено її оцінку, передано на реалізацію яка в ході проведення торгів не була продана в СНТЛМ у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

На сьогоднішній день рішення боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та свідчить про необхідність вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

У судове засідання державний виконавець, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступних міркувань.

Судом встановлено, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі знаходиться виконавче провадження № 57662758 (а.с.6), до якого входять інші виконавчі провадження про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 (а.с.10-31).

Як вбачається із відповідей ДФСУ, ПФУ, ДПСУ, МВСУ від 24.04.2021 року, ОСОБА_1 будь-які доходи не отримує, зареєстровані за ним транспортні засоби та сільськогосподарська техніка відсутня.

Зі змісту Державного реєстру речових прав аа нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно і Державного земельного кадастру вбачається, що за боржником зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0262, площею 0.25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 38-39).

02.10.2018 року та 13.03.2020 року було накладено арешт на кошти боржника (а.с. 40, 42).

За інформацією Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 18.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 25.03.2020 року за обліками бази ВІС ЄІАС УМП паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався (а.с. 44).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятого 16.09.1963 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження». Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Отже, сама по собі заборгованість за виконуваним судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того з подання державного виконавця вбачається, що боржник ОСОБА_1 з`являвся до відділу, ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та надавав відповідні пояснення з приводу обставин справи (а.с. 51).

Відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, позначає з об`єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, у п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05 від 11.07.2013 року, набуло статусу остаточно 11.10.2013 року) сформульовано основні принципи оцінки необхідності заходів, що обмежують свободу пересування. Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що національна влада зобов`язана забезпечити, щоб втручання у право особи на виїзд з країни першочергово було виправдано та співмірно з урахуванням обставин справи.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилається на те, що у ОСОБА_1 існує заборгованість розмірі 1555445,05 грн, але не надає доказів того, що боржник отримував документи, які виносились у процесі виконання виконавчого провадження, а також, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання боргових зобов`язань, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості або безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

В матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Крім того, ОСОБА_1 не документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон, що позбавляє можливості останнього визїду за межі України.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо в повній мірі не виконує належні до виконання зобов`язання, чи у нього є на це об`єктивні причини, а тому подання є передчасним, в зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Товкача Р. В. про тимчасова обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік