БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/406/21, cправа № 361/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» квітня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Чуняк Н.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь різницю між страховим відшкодуванням та фактичними збитками у розмірі 34 846 грн. 88 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування вимог зазначається, що 15 липня 2019 року о 11 год. 20 хв. у місті Броварах Київської області по вулиці Ярослава Мудрого, 55, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив всіх заходів для об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів

12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 3329752.

18 жовтня 2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі заяви потерпілої особи здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 37 183 грн. 92 коп. Розрахунок суми страхового відшкодування був здійснений відповідно до звіту № 13349 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 вересня 2019 року та складає 82 010 грн. 92 коп. При цьому позивачем понесені витрати на здійснення відновлювального ремонту належного їй транспортного засобу у розмірі

72 030 грн. 80 коп., що підтверджується актом надання послуг № 1154 від 07 жовтня 2019 року, квитанцією № 115660 від 21 жовтня 2019 року про оплату ремонту та платіжним дорученням ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 3Р089759 від 18 жовтня 2019 року на суму

37 183 грн. 92 коп. Враховуючи, що страховик здійснив перерахунок страхового відшкодування безпосередньо на банківський рахунок виконавця відновлювального ремонту проте цієї виплати недостатньо для покриття фактично понесених збитків, з відповідача як винної особи підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 34 846 грн. 88 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Селезньова Т.В.).

07 лютого 2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

15 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2

01 липня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Василишиним В.О.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 26 квітня 2021 року її представник ОСОБА_3 подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

25 травня 2020 року та 14 вересня 2020 року відповідач направляв до суду заяви про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. У поясненнях, поданих до суду 07 лютого 2020 року представник третьої особи ОСОБА_4 просив суд здійснювати розгляд даної справи у відсутність представника третьої особи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2019 року о 11 год. 20 хв. у місті Броварах Київської області по вулиці Ярослава Мудрого, 55, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив всіх заходів для об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до полісу № АМ 3329752 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на 15 липня 2019 року була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 13349 від

25 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 82 010 грн. 92 коп. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу транспортного засобу марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 15 липня 2019 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування величини втрати товарної вартості становить 37 183 грн. 92 коп.,

Згідно із розрахунком страхового відшкодування до справи № 48 на підставі звіту № 13349 від 25 вересня 2019 року ТОВ «ЕАК «Фаворит» від 16 жовтня 2019 року сума страхового відшкодування складає 37 183 грн. 92 коп., тобто вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 15 липня 2019 року з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування величини втрати товарної вартості.

Відповідно до платіжного доручення № 3Р089759 від 18 жовтня 2019 року ПрАТ

«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало страхове відшкодування на ремонт транспортного засобу марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , суму страхового відшкодування у розмірі 37 183 грн. 92 коп.

Згідно із актом надання послуг № 1154 від 07 жовтня 2019 року загальна вартість робіт разом із запчастинами склала без ПДВ 72 020 грн. 80 коп.

Відповідно до квитанції № 115660 від 21 жовтня 2019 року за ремонт автомобіля сплачено 34 846 грн. 88 коп.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У випадку, коли для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому пунктом 32.7 частини 1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження транспортного засобу і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів колісного транспортного засобу.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів транспортних засобів.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини 1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Таким чином, різниця між розміром страхового відшкодування, що здійснило ПрАТ

«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача, та проведеного позивачем відновлювального ремонту автомобіля марки «MITSUBISHI COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є заподіяна майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, (провадження № 14-176цс18) (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття

27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Судом встановлено, що різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля складає 34 846 грн. 88 коп. (72020,80-37183,92=34846,88).

За таких обставин стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 34 846 грн. 88 коп.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2

34 846 (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок шість) грн. 88 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «MITSUBISHI», моделі «COLT 1.3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 );

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок № 44; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 24175269);

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, або ж безпосередньо до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин