Єдиний унікальний номер 235/8406/20
Номер провадження 22-ц/804/643/21
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмуті справу що виникла з цивільних правовідносин без повідомлення учасників справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», за участі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни про захист прав, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2020 року (головуючий у 1 інстанції Величко О.В.),

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в Красноармійський міськрайонний суд Донецької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»-Товариство про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталі Станіславівни-Приватний нотаріус вчиненого 05 серпня 2020 року таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що заборгованість за кредитним договором, яка визначена в написі є спірною.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2020 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням Товариства та за місцем виконання виконавчого напису.

В апеляційному порядку судове рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права. В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що суд помилково не взяв до уваги норму Закону України «Про захист прав споживачів» яким регулюються дані правовідносини.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України-ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

22 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством укладено кредитний договір /а.с.6/.

05 серпня 2020 року Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 26023 за змістом якого з ОСОБА_1 на користь Товариства стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 47 167,26грн /а.с.7/.

18 серпня 2020 року на підставі виконавчого напису № 26023 виданого Приватним нотаріусом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шмідт Катериною Валеріївною-Приватний виконавець відкрито виконавче провадження ВП № 62849891 /а.с.9/.

Постановою Приватного виконавця у виконавчому провадженні № ВП № 62849891 накладено арешт на кошти боржника /а.с.16-20/.

В частині 2 статті 27 ЦПК України йдеться про те, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частина 8 статті 28 ЦПК України передбачає можливість пред`явлення позовів, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання також за місцем виконання цих договорів.

За змістом частини 12 статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Зазначені норми проголошують право позивача обирати суд за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

Закон України «Про виконавче провадження» - Закон зазначає що виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу /частина 1 статті 24 Закону/.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника /частина 2 статті 24 Закону/.

У даній справі, вимога заявника обґрунтовувалась виключно порушенням її прав з приводу неправильного трактування судом першої інстанції положень Закону щодо місця виконання рішення, яке ОСОБА_1 пов`язувала із Законом України «Про захист прав споживачів» та місцем свого проживання в м. Покровьск Донецької області.

Та заявник визначаючи підсудність виходила з того, що вирішення питання про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню може бути вирішене за місцем її проживання, з огляду на що, визначила підсудність в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Згідно висновків суду підтверджені обставини звернення стягувача на підставі виконавчого напису саме до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт К.В., якою і відкрито виконавче провадження, та положення наведеного законодавства України передбачають право позивача-боржника обирати суд за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, а не право боржника обирати місце виконання виконавчого напису нотаріуса.

Тлумачення положень статті 24 Закону про можливість вчинення виконавчих дій за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна за бажанням боржника та можливості вирішення спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за місцем проживання боржника, відокремлено від змісту наведених норм в сукупності, буде суперечити меті спрямованої на примусове виконання.

Зазначені положення чинного законодавства України, що передбачають можливість вчинення виконавчих дій в певних місцях мають на меті захист прав стягувача і забезпечують саме законні сподівання стягувача та отримання стягнутих коштів, та не свідчить про альтернативу вибору місця виконання виконавчого напису за боржником.

У даній справі боржник не заперечував обставин щодо невиконання виконавчого напису нотаріуса та стягувач реалізовуючи свої права визначив місце виконання рішення суду звернувшись до Приватного виконавця Шмідт К.В. та у разі незгоди із такими діями стягувача боржник не позбавлений можливості оспорити їх правомірність в суд в окремому порядку.

Отже вираження волі Товариства, як стягувача, відбулось вчиненням певних дій щодо звернення до Приватного виконавця Шмідт К.В., з огляду на що, є обґрунтовані підстави вважати що місцем виконання судового рішення є фактичне місце проживання боржника, зазначене в кредитному договорі /а.с.6/, яке було обране стягувачем.

Отже вірними є висновки суду про те що, позовна заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не може пред`являтися до суду за іншим, зміненим місцем проживання боржника та у суду першої інстанції були підстави для застосування пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду та за таких підстав вважає, що відповідно до статті 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року.

Судді