справа № 631/394/19
провадження № 2/631/64/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Мащенко С. В.
секретаря судового засідання Колодяжної А. О.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів», -
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала, однак звернулась до суду із заявою, зареєстрованою за вхідним № 1996/20-вх від 02.04.2020 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі (а. с. 91).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення або проведення засідання за його відсутності не надавав.
Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно з частиною 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, ураховуючи те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач.
Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.
При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.
Отже, суд на підставі приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відтак, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Відповідно до Свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 ), повторно виданого 15.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області складено відповідний запис № 137, та її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 7).
З Корінця медичного висновку № 1 на дитину інваліда до 18 років від 02 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 ,- та проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,- й має захворювання № 113.4, що відповідає розділу V пункту 3 «Переліку медичних показань» (а. с. 8, 42).
Відповідно до довідки № 103/02-23, виданої 04.04.2019 року Власівською сільською радою Кегичівського району Харківської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані, але фактично не проживають за адресом: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Як убачається з акту № 583, складеного депутатом Нововодолазької селищної ради Степаненко Н. Є. 23.07.2019 року, в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 ,- фактично проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з дітьми: сином - ОСОБА_4 , 2002 року народження, та донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 40).
Відповідно до змісту довідки № 12-07/136 від 26.03.2019 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Нововодолазької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_2 ,- та дійсно перебуває у них на обліку в Управлінні, отримуючи державну соціальну допомогу на інваліда з дитинства та надбавку на догляд за ним, тобто за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.01.2019 року (а. с. 41).
З розрахунку суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, убачаються такі періоди не сплати ОСОБА_2 аліментів, їх відповідні суми, розмір неустойки та кількість днів прострочення.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року складала 2405,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 793,65 гривень.
В січні 2014 року було сплачено аліменти в розмірі 400,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 793,65 грн / 31 день = 24,60 грн в день; 400 грн /24,60 грн - сплачено аліменти за 16 днів; 793,65 грн - 400 грн = 393,65 грн недоплачене аліментів; 393,65 грн * 1% * 15 днів = 59,04 грн розмір пені.
В лютому 2014 року було сплачено аліменти в розмірі 400,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 793,65 грн / 28 днів = 28,34 грн в день; 400 грн / 28,34 грн - сплачено аліменти за 14 днів; 793,65 грн - 400 грн = 393,65 грн недоплачене аліментів; 393,65 грн * 1% * 14 днів = 55,39 грн розмір пені.
В березні, квітні, травні, листопаді та грудні 2014 року розрахунок та сума пені аналогічна січню 2014 року.
В червні 2014 року аліменти не були сплачені, а тому розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 793,65 грн* 1% * 30 днів = 238,09 грн розмір пені.
За серпень 2014 року аліменти також не були сплачені, розрахунок пені: 793,65 грн * 1% * 31 день = 246,14 грн розмір пені.
В вересні 2014 року було сплачено аліменти в розмірі 500,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 793,65 грн / 30 днів = 26,46 грн в день; 500 грн / 26,46 грн = 20 днів; 793,65 грн - 500 грн = 293,65 грн; 293,65 грн *1% * 10 днів = 29,36 грн розмір пені.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року складала 2819,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 930,27 гривень.
В січні, березні, травні, липні, серпні, грудні 2015 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 930,27 грн * 1% * 31 день = 288,38 грн.
В лютому 2015 року було сплачено аліменти в розмірі 500,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 930,27 грн / 28 днів = 33,22 грн в день; 500 грн / 33,22 грн - сплачено аліменти за 15 днів; 930,27 грн - 500 грн = 430,27 грн - недоплачене аліментів; 430,27 грн * 1% * 13 днів = 55,94 грн розмір пені.
В квітні 2015 року було сплачено аліменти в розмірі 400,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 930,27 грн / 30 днів = 31,00 грн в день; 400 грн / 31,00 грн = 13 днів; 930,27 грн - 400 грн = 530,27 грн - недоплачене аліментів; 530,27 грн * 1% * 17 днів = 90,14 грн розмір пені.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року складала 3406,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 1123,98 гривень.
В січні, березні, травні, серпні, грудні 2016 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1123,98 грн * 1% * 31 день = 348,43 грн.
В лютому 2016 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1123,98 грн * 1% * 29 днів = 325,95 грн.
В червні, вересні, листопаді 2016 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1123,98 грн * 1% * 30 днів = 337,19 грн.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року складала 4637,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 1530,21 гривень.
В січні 2017 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1530,21 грн * 1% * 31 день = 474,36 грн.
В березні 2017 року було сплачено аліменти в розмірі 700,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 1530,21 грн / 31 день =49,36 грн в день; 700 грн / 49,36 грн - сплачено аліменти за 14 днів; 1530,21 грн - 700 грн = 830,21 грн - недоплачене аліментів; 830,21 грн * 1% * 17 днів = 141,14 грн - розмір пені.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.04.2017 року по 31.06.2017 року складала 6051,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 1996,83 гривень.
В квітні, червні 2017 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1996,83 грн * 1% * 30 днів = 599,05 грн.
В травні 2017 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1996,83 грн * 1% * 31 день = 619,02 грн.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року складала 5846,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 1929,18 гривень.
В липні, жовтні 2017 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1996,83 грн * 1% * 31 день = 619,02 грн.
В серпні 2017 року було сплачено аліменти в розмірі 750,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 1929,18 грн / 31 день = 62,23 грн в день; 750 грн / 62,23 грн - сплачено аліменти за 12 днів; 1929,18 грн - 750 грн = 1179,18 грн - недоплачене аліментів; 1179,18 грн * 1% * 19 днів = 224,04 грн - розмір пені.
В листопаді 2017 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1996,83 грн * 1% * 30 днів = 599,05 грн.
В грудні 2017 року було сплачено аліменти в розмірі 750,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного: 1929,18 грн / 31 день = 62,23 грн в день; 750 грн / 62,73 грн - сплачено аліменти за 12 днів, 1929,18 грн - 750 грн = 1179,18 грн - недоплачене аліментів; 1179,18 грн * 1% * 19 днів = 224,04 грн - розмір пені.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року складала 5622,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 1855,26 гривень.
В січні, березні, травні 2018 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1855,26 грн * 1% * 31 день = 575,13 грн.
В лютому 2018 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1855,26 грн * 1% * 28 днів = 519,47 грн.
В квітні 2018 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 1855,26 грн * 1% * 30 днів = 556,57 грн.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.06.2018 року по 31.09.2018 року складала 6704,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 2212,32 гривень.
В червні 2018 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 2212,32 грн * 1% * 30 днів = 663,70 грн.
В липні 2018 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 2212,32 грн * 1% * 31 день = 685,82 грн.
Середньомісячна заробітна плата по району за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року складала 7121,00 гривень. Нарахований розмір аліментів за цей період - 2349,93 гривень.
В жовтні 2018 року, січні 2019 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 2349,93 грн * 1% * 31 день = 728,48 грн.
В лютому 2019 року розрахунок суми пені по аліментах складається з наступного: 2349,93 грн * 1% * 28 днів = 657,98 грн.
В листопаді 2018 року було сплачено аліменти в розмірі 2000,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного 2349,93 грн / 30 днів = 78,33 грн в день; 2000 грн / 78,33 грн - сплачено аліменти за 25 днів; 2349,93 грн 2000,00 грн = 349,93 грн - недоплачене аліментів; 349,93 грн * 1% * 5 днів = 17,50 грн - розмір пені.
В грудні, березні 2018 року було сплачено аліменти в розмірі 1000,00 гривень. Розрахунок пені по аліментам складається з наступного 2349,93 грн / 31 день = 75,80 грн в день; 1000 грн / 75,80 грн - сплачено аліменти за 13 днів; 2349,93 грн 1000,00 грн = 1349,93 грн - недоплачене аліментів; 1349,93 грн * 1% * 18 днів = 242,99 грн - розмір пені.
Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27.02.1991 року), Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями), Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.0.2001 року (зі змінами та доповненнями) та Постановою Великої палати Верховного Суду, прийнятою 03.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Так, відповідно до положень частини 1 статті 1 та частини 1 статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов`язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом.
Положеннями частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Тотожне за своїм правовим змістом роз`яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Крім того, суд виходить з того, що зазначений обов`язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь-якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття (стаття 51 Конституції України).
У свою чергу, положення Конвенції ООН про права дитини передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвідку дитини.
Одночасно з цим й зміст статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» обумовлює, що батьки або інші особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвідку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Наведене свідчить про те, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Відповідно до положень частини 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України).
У будь-якому випадку аліменти є періодичним платежем, який повинен сплачуватись їх платником щомісяця.
Як убачається з матеріалів справи стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання його доньки здійснюється державною виконавчою службою на підставі відповідного судового рішення.
Відтак, у разі несплати чи несвоєчасної сплати ОСОБА_5 аліментних зобов`язань по відношенню до своєї доньки у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість.
З огляду на положення частини 4 статті 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
При цьому частиною 4 статті 195 вказаного кодифікованого акта передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Наявність вказаного спору між сторонами у цій справі на час її розгляду в суді не доведена, а тому суд, ухвалюючи рішення, ураховує, що між позивачем та відповідачем спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, визначеного державним виконавцем, не існує.
Також, частиною 1 статті 15 Сімейного кодексу України обумовлено, що сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Більш того, частиною 4 вказаної статті визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю /договором/ сторін.
У свою чергу, положення частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України наголошують, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Такою відповідальністю є неустойка.
Так, частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
З роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у пункті 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, убачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
З огляду на дослідженні докази у цій справі, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по аліментам виникла з вини ОСОБА_2 , який допускав у зазначений період несплату аліментів або сплату аліментів не в повному розмірі.
При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 було відомо про ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та про примусове виконання цього рішення органами державної виконавчої служби.
Також, відповідач ОСОБА_2 не навів жодних поважних причин, які б перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти та/або які слід врахувати під час визначення розміру неустойки й не надав відповідних доказів цього.
Здійснюючи перевірку розрахунку пені суд, передусім, виходить з положень статті 61 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також з положень частини 2 статті 550 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, відсотки на неустойку /як повторна пеня/ не нараховуються.
У свою чергу, при розгляді спірних правовідносин суд бере до уваги, що за змістом статті 549 цивільного кодифікованого акта України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 Цивільного кодексу України неустойка /пеня/ - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки /пені/ в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка /пеня/ за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.
Загальна сума неустойки /пені/ визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів /за кожен місяць/.
На такій правовій позиції стоїть й Верховний Суд, який як найвищий суд у системі судоустрою України згідно з імперативним приписом пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
З огляду на таке, тобто що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, суд, ухвалюючи це рішення, також керується й правозастосовною практикою, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 03.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), в якій здійснено відступлення від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах і зауважено, що «пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, а загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%».
Крім того, під час перевірки розрахунку суд також враховував вимоги положень частини 2 статті 196 та статті 20 Сімейного кодексу України, згідно з якими, розмір неустойки може бути зменшений судом тільки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів й до вимог, що випливають із сімейних відносин, передбачених статтею 196 Сімейного кодексу України, позовна давність не застосовується, тому пеня підлягає стягненню за весь час прострочення відповідачем сплати аліментів.
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» рішення від 10.02.2010 року у заяві № 4909/04).
Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів», суд вважає за необхідне вирішити згідно з підпунктом 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.
Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.
Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.
Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.
На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.
Із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду у 2019 році.
Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.
Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІІ від 23.11.2018 року з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1921 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 768,40 гривень, виходячи з розрахунку: 1921 гривень х 0,4 = 768,40 гривень.
Однак на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона як позивач у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільняється від сплати судового збору.
Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_1 повністю, суд приходить й до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 768,40 гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Іншими учасниками судового процесу заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини (скорочене рішення) - в той же строк з дня складання повного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем або апеляційної скарги іншими учасниками судового процесу, якщо їх не було подано, а у разі подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , місцезнаходження ( АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_2 ), паспорт громадянина України НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_4 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків та дані паспортного документу не відомі.

Скорочене рішення було ухвалено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повне рішення складено з урахуванням приписів частини 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 10.01.2022 року.

Суддя С. В. Мащенко