Справа № 683/482/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

№ 683/482/21, 2/683/586/2021 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович, до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільків М.М., звернулася з позовом до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування. В обгрунтування позову зазначила, що 09 липня 2020 року близько 20 год. 00 хв поблизу магазину «Фора» по вул. Миру в м. Старокостянтинові Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозгової травми, від яких помер в реанімаційному відділенні Старокостянтинівської ЦРЛ.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 09 липня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 286 КК України. 28 жовтня 2020 року винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діях водія ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_1 , - на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу № АО 6542625 у ПрАТ «СГ «ТАС».

05 січня 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» сплатила моральну шкоду, витрати на лікування та частину відшкодування на утримання ОСОБА_1 у загальному розмірі 59151,06 грн. Наступні виплати страхового відшкодування на утримання непрацездатної дружини загиблого у розмірі 156409,94 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі у сумі 2361,50 грн. на період з лютого 2021 року по червень 2026 року.

Сторона позивача, вважає такі дії відповідача незаконними та згідно заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 151686,94 грн., понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., а також виплати станом на 15 квітня 2021 року у вигляді пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5410,86 грн., трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 1309,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 3508,52 грн.

Представником відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» надано відзив на позов, у якому він просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованістю, виходячи з того, що страхова компанія не відмовила позивачці у виплаті страхового відшкодування та не порушувала строків виплати, оскільки чинним законодавством передбачено, що страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум. Відповідач своєчасно розпочав і продовжує виплачувати страхове відшкодування щомісячними платежами згідно графіку виплат.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2020 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Миру зі сторони вул. К. Острозького в напрямку вул. І. Франка в м. Старокостянтинів Хмельницької області, на регульованому пішохідному переході, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який переходив проїжджу частину дороги в межах пішохідного переходу на заборонений сигнал світлофора, з права на ліво відносно автомобіля марки «Skoda SuperB».

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в реанімаційному відділення КНП «Старокостянтинівської ЦРЛ» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 13 липня 2020 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

За даним фактом 09 липня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000344 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 28 жовтня 2020 року старшим слідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діях водія ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті проведеної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 19 жовтня 2020 року було встановлено, що в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_1 , не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування з зупинкою керованого нею транспортного засобу.

Відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу АО 6542625 від 15 жовтня 2019 року у ПрАТ «СГ «ТАС».

30 липня 2020 року на адресу страхової компанії надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого ОСОБА_1 на суму 246919,50 грн., а саме: моральна шкода 56676 грн., витрати на поховання 17195 грн., витрати на лікування 3020,50 грн. та відшкодування витрат на утримання 170028 грн.

Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 29 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, позивачка ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 31 грудня 2020 року № 21810/7120 відповідач повідомив позивачку про прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 243899 грн. з сумою першої виплати 87489,06 грн. та щомісячних платежів по 2361,50 грн. на період з лютого 2021 року по червень 2026 року.

Згідно страхового акту № 02427/33/721 від 02 березня 2021 року визнано, що подія є страховим випадком, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку суми страхового відшкодування 243899 грн., а саме витрати на поховання та пам`ятник 17195 грн., моральна шкода 56676 грн., втрата годувальника 170028 грн.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування згідно страхового полісу

№ АО 6542625 від 19 жовтня 2019 року в розмірі 87489,06 грн., що підтверджується платіжним

дорученням № 150206 від 05 січня 2021 року. Згідно платіжних доручень № 156797 від 02 лютого 2021 року та №164996 від 04 березня 2021 року ПрАТ «СГ «ТАС» сплатило щомісячний платіж у розмірі 2361 грн. на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.

Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно статті 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 21 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, позивач не погоджується із тим, що страхове відшкодування на своє утримання, страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі до червня 2026 року.

Так, відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Разом з тим, відповідно до статті 27.2 Закону № 1961-IV, яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 27.5 Закону № 1961-IV встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1961-IV страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України Закону № 1961-IV передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Разом з тим, питання стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування регулюється ст.36.5 Закону № 1961-IV, яка є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком

Як вбачається із матеріалів справи ПрАТ «СГ «ТАС» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 243899,00 грн. Перша частина страхового відшкодування у розмірі 87489,06 грн. була сплачена 05 січня 2021 року, а залишок у розмірі 156409,94грн. буде сплачуватися щомісячно у період з лютого 2021 року по червень 2026 року.

З урахуванням встановлених обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд вважає, що розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання дружини загиблого суперечить положенню ст.36.2 Закону № 1961-IV, з огляду на таке.

Статтею 36.2 вищевказаного Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає страховику право на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Однак, всупереч ст.36.2 Закону, страховиком здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування.

Згідно з ст.2.1 Закону «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, України, то застосовуються норми цього Закону.»

Стаття ст. 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

Однак, ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто, Закону № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак: саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Змістовний порядок відшкодування міститься в самому Законі та викладено в розділі Закону «Порядок здійснення страхового відшкодування на території України».

Вказаний порядок чітко регулює правовідносини з приводу настання страхового випадку та відшкодування шкоди, починаючи з регламентації дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, та закінчуючи правом страховика на звернення з регресним позовом після виплати страхового відшкодування.

Враховуючи наявність законодавчо визначеного чіткого та послідовного подяку відшкодування страхового відшкодування, - застосування одного правила з нормативного акту загальної дії, якою є ст. 1202 ЦК України є нелогічним.

Отже, в даному випадку є прямі норми спеціального закону, які регламентують спірні

правовідносини. Такими нормами є відповідні статті Закону № 1961-IV, що закріплені в розділі III Закону «Порядок здійснення страхового відшкодування на території України». Вказані норми чіткі, послідовні та повністю відображають конкретні питання, які можуть виникнути у спірних правовідносинах. Тому відсутня необхідність системного аналізу правових норм з приводу їх абстрактного або незрозумілого змісту.

На підставі викладених норм права та встановлених у справі обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону

№ 1961-IV відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Разом з тим, позивачем було заявлено вимогу про виплату пені на підставі п.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд, вважає що така вимога підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з вимогами п.36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особи, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше шести місяців, однак ПрАТ «СГ «ТАС» не виплачено належного страхового відшкодування, а тому страховик на підставі п.36.5 Закону зобов`язаний сплатити потерпілій пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 01 січня 2021 року по 15 квітня 2021 року у розмірі 5410,86 грн. згідно наданого позивачкою розрахунку пені.

Крім того, обгрунтованою є вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь трьох процентів річних від простороченої суми боргу.

Так, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Відтак з відповідача на користь позивачки підлягають стягенню 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1309,08 грн. та інфляційні витрати у розмірі 3508,52 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову стороною позивачки було надано детальний розразунок понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., які ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь.

Оскільки розгляд справи відбувався без участі сторін, тому підлягає виключенню оплата послуг адвоката за участь в судових засіданнях в розмірі 2000 грн.

Таким чином, заявлені стороною позивачки до стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 13000,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки позивачкою надані докази, передбачені ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України для підтвердження і обґрунтування таких судових витрат.

Витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення відповідачем прав позивачки на отримання страхового відшкодування, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 509, 511, 636, 1200 ЦК України,

суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місце знаходження: проспект Перемоги, 65, м. Київ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), страхове відшкодування в розмірі 151686,94 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місце знаходження: проспект Перемоги, 65 м. Київ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5410,86 грн.; інфляційні втрати 3508,52 грн.; три відсотки річних у розмірі 1309,08 грн., а всього 10228,46 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місце знаходження: проспект Перемоги, 65 м. Київ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місце знаходження: проспект Перемоги, 65 м. Київ) на користь держави судовий збір в розмірі 1619 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: проспект Перемоги, 65 м. Київ .

Суддя _________