Справа № 446/454/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

за участі:секретаря судового засідання Новосад І.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточняв (кінцеве уточнення від 11.11.2019 року) та просить суд визнати неправомірними дії відповідача ОСОБА_2 щодо самовільного захоплення і добудови горища; поділити будинковолодіння (житловий будинок, прибудівлі) між ним і відповідачем, визнавши за ним право на житлові кімнати площею 19,3 м.кв. і площею 13,4 кв.м., коридор площею 3,6 кв.м., підсобне приміщення площею 8,3 кв.м, а також гараж і половину сараю, яке знаходиться подвір`ї, що прилягає до його (позивача) частини будинку. У власності відповідача ОСОБА_2 залишити кухню площею 10 кв.м, житлову кімнату площею 14,8 кв.м., житлову кімнату площею 23, 9 кв.м., половину сараю, який знаходиться на другій половині подвір`я; передати у користування позивача половину подвір`я, яке прилягає до частини будинку ОСОБА_1 , на якому розташовані гараж і половина сараю і доходить до огорожі, якою відділена друга половина; другу половину подвір`я передати у користування відповідачу ОСОБА_2 . Город з північної сторони розділити між сторонами в рівних частинах. Також просить зобов`язати відповідача виплатити грошову компенсацію у розмірі 19734 грн. за встановлення електролічильника. Стягнути з відповідача половину вартості судових витрат.

У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що він з відповідачем являються співвласниками будинковолодіння в АДРЕСА_1 , який набутий ними у спадок після смерті матері, що підтверджується рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.08.2012 року. Він запропонував відповідачу продати будинковолодіння з подальшим поділом в рівних частинах одержаних коштів, однак останній не погодився на його пропозицію. Також відповідач не погоджується на поділ будинковолодіння в рівних частинах, виходячи з розмірів території і споруд, зафіксованих в технічному паспорті, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись за захистом порушених прав до суду.

Після затвердження судом мирової угоди, яка була скасована ухвалою Львівського апеляційного суду від 27.02.2019року, відповідач, користуючись тим, що електролічильник знаходиться в його половині будинку, в липні 2018р. відключив світло в половині будинку позивача. Крім того, в серпні 2018 р. він під ґанком позивача розрив яму, землю викинув на доріжку, чим унеможливив прохід до частини будинку зі сторони хвіртки; також поскладав на городі будівельні матеріали, що явилось підставою вважати про його наміри робити добудову до будинку, не довівши до відома співвласника.

У серпні 2019р. відповідач самовільно розібрав дах на більшій частині будинку і розпочав самовільну добудову. При цьому він залишив отвір орієнтовно шириною 0,5 м в даху, який був половиною будинку, яка згідно мирової угоди належала позивачу і впродовж серпня-вересня 2019р. стелю над кімнатами заливало дощем. У подальшому відповідач на більшій частині горища, яке він самовільно захопив, збудував другий поверх і накрив. Менша частина горища, яка знаходиться на кімнатами, що мають належати позивачу, залишилась під старим накриттям даху. Відповідач закрив вищевказаний отвір, яким розділено стіну його добудови і старий дах будинку, однак зробив це неякісно і через стелю над кімнатами, що повинні належати позивачу при дощовій погоді затікає вода і стіни в кімнатах піддаються руйнуванню; зняв двері, через які здійснювався вхід на горище, в результаті чого утворився отвір, через який падає дощ і попадає на стелю кімнати, яка має належати позивачу; на подвір`ї, через яке здійснюється вхід до половини будинку позивача, відповідач поскидав зняті з горища будівельні матеріали і унеможливив вхід в будинок зі сторони хвіртки. Вищенаведене дає підстави стверджувати про умисне вчинення відповідачем дій на шкоду, зловживання ним правом і порушення правил добросусідства. Ці дії відповідач вчиняє умисно з метою заставити позивача відмовитись від частки будинку позивача. Переслідуючи мету подальшого продовження неправомірних дій, відповідач настоює, щоб все подвір`я продовжувало залишатись у спільній власності, що буде давати йому можливість безперешкодно на половині подвір`я, яке примикає до половини будинку, що має належати позивачу, вчиняти перешкоди по його користуванню, що може бути в подальшому предметом нових позовів. Оскільки в ході неправомірних дій відповідача виникла необхідність у встановленні на половині будинку позивача нового лічильника, вартість робіт по його встановленню відповідно до інформаційного листа від ПАТ "Львівобленерго" Кам`янка-Бузький район електричних мереж становить 19734 грн., які слід стягнути з відповідача.

Також на просить відшкодувати половину понесених судових витрат, які підтверджені квитанціями про сплату судового збору і будівельної експертизи.

Відповідачем за первісним позовом подано відзив на уточнену позовну заяву, в якій він заперечив покликання позивача на умисні дії з сторони ОСОБА_2 направлені на заподіяння шкоди ОСОБА_1 , зловживання і порушення правил добросусідства. Спірне будинковолодіння ним з позивачем одержано у спадок. Оскільки між ними не було досягнуто згоди, позивач звернувся до суду з даним позовом. Спірний будинок перебував у занедбаному стані, потребував капітального ремонту. Згідно проведеної за клопотанням позивача у справі судової інженерно-технічної експертизи вбачається, що при поділі будинку відповідач повинен з південної сторони будинку влаштувати тепловий тамбур зі східцями для входу до своєї половини квартири, щоб мати незалежний вхід в свою частину будинку, так-як вхід в будинок був один і він переходив у власність квартири позивача. Відповідач погодився на цей варіант поділу. Але позивач, щоб не допустити облаштування тамбура, з метою вчинення перешкод у його спорудженні, самовільно встановив на цій частині земельної ділянки, де мав бути тамбур, металеві сходи на горище, які завадили відповідачу облаштувати там його. Не бажаючи ускладнювати відносини з позивачем, відповідач погодився на пропозицію позивача облаштувати собі вхід у свою половину квартири з північної сторони, на городі, що з протилежної сторони будинку, ніж передбачено експертизою, хоча відповідач втрачав частину своєї земельної ділянки, яку вони з позивачем поділили пополам і крім цього необхідно було перенести лінію електропередачі, яка проходила над місцем облаштування тамбура. Будинок поступово приходив в занепад, через зиму в її частині дому почала обвалюватись стеля, стіни покриватись пліснявою і грибком, необхідно було проводити терміново капітальний ремонт. Для проведення капітального ремонту будинку в "НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" відповідач у 2018р. виготовив проектну документацію на реконструкцію своєї половини будинку, за яку заплатив 6 тис. грн. Експерт, яка проводила обстеження дому заявила, що будинок в аварійному стані і терміново необхідно проводити в ньому капітальний ремонт. Після рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 квітня 2018 року, яким затверджено мирову угоду між ним та позивачем про поділ будинковолодіння, однак позивач і надалі продовжував безпідставно вимагати від нього якісь грошові кошти, в іншому випадку він погрожував, що не дасть проводити ремонт в половині будинку ОСОБА_2 . Свої погрози він мотивував тим, що згідно даного рішення горище перебуває у спільному користуванні та згідно законодавства підвали, горища віднесено до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, тобто до приміщень, призначених для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. При цьому допоміжні приміщення згідно із цією статтею є спільним майном багатоквартирного будинку. Тобто, без його згоди відповідач не мав права проводити ремонт горища. Однак твердження позивача, що будинок належить до багатоквартирного, не відповідає дійсності. Він був змушений звернутись до Львівського апеляційного суду про скасування рішення суду, яким затверджено мирову угоду і воно було скасовано. У зв`язку із тим, що горище будинку перебувало в аварійному стані, потребувало негайного капітального ремонту, відповідач змушений був самостійно проводити капітальний ремонт горища над своєї частиною будинку. Весною 2018 року він звернувся з заявою в ПАТ "Львівобленерго" Кам`янка-Бузький район електромереж про перенесення електролінії, яка проходила над місцем облаштуванням тамбура - входу в його половину будинку і така електролінія була перенесена, вартість виконаних робіт становила близько 30 тис. грн. Посилання позивача про проведення будівельних робіт без належних на це погоджувальних документів не відповідає дійсності. Всі роботи відповідач проводить згідно проектної документації на проведення реконструкції своєї половини будинку, яка була виготовлена "НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ". При проведення реконструкції половини будинку враховано, щоб не було причинено якихось пошкоджень половині будинку позивача, чи погіршення його стану; він пропонував позивачу також провести реконструкцію, чи капітальний ремонт своєї частини будинку, але він відмовився, мотивуючи тим, що буде продавати свою половину будинку. Позивачем неодноразово подавались безпідставні скарги у Департамент державної архітектурно-будівельну інспекції у Львівській області про незаконне будівництво, на що працівники інспекції декілька разів виїжджали на місце, оглядали будинок, жодних порушень з сторони відповідача не виявили, але порадили узгодити з позивачем стиковку стіни тамбура зі спільною центральної стіною будинку. Знаючи, що позивач такого дозволу не надасть без сплати йому грошових коштів, відповідач розібрав побудовану стіну і переніс її облаштування на свою половину будинку, до новозбудованої стіни в середині будинку паралельно спільній центральній стіні. Після цього жодних претензій зі сторони Департаменту державної архітектурно-будівельну інспекції у Львівській області до не виникало. На повалення та побудову нової стіни, матеріали, роботу відповідач витратив додатково ще біля 50 тис. грн. Покликання на вчинення незручностей на частині подвір`я, яке прилягає до частини будинку позивача, це також не відповідає дійсності, так-як відповідачем викопано яму для посилення фундаменту будинку, в яку було залито бетон, але так-як бетону частково не хватило, то він не встиг повністю закінчити розпочаті роботи. На сьогодні бетон для укріплення стіни залито і усунуто спричинені незручності. На час проведення ОСОБА_2 ремонту дійсно на подвір`ї лежали частини розібраного будівельного матеріалу, але після закінчення ремонту все було прибрано. Натомість частина будинку позивача дійсно приходить до аварійного стану і згодом може завалитися, якщо він не проведе там капітального ремонту. Відповідач заперечує проти пропозиції позивача щодо передачі останньому у власність усього подвір`я і згідний на спільне користування подвір`ям, як це зазначено у експертизі, проведеній судом. Побудовою веранди з північної сторони будинку він втратив значну територію городу, що погіршує його становище при поділі городу пополам. Єдиним, оптимальним, науково-обґрунтованим варіантом поділу будинковолодіння - це поділ будинковолодіння (території і споруд) на підставі даних, зазначених в технічному паспорті на садибний (індивідуальний ) житловий будинок АДРЕСА_1 . Запитів Кам`янка-Бузького району від 18.05.2012 р., складеного згідно "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна" спеціалістами Червоноградського бюро технічної інвентаризації та висновку №2231/2232/2233 судової інженерно-технічної експертизи по цивільній справі № 446/454/ 14-ц, складеного 29.11.2016р. На рахунок виплати позивачу 19734 грн. грошової компенсації та половини судових витрат, то відповідач проти таких заперечує, оскільки згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи при облаштуванні ним тамбура будівельні роботи становлять 17 263 грн., а кошти, які він витратив на перенесення лінії електропередачі для встановлення там тамбура становлять 26586,45 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в його користь грошові кошти в сумі 43849,45грн. витрачені на облаштування тамбуру та на перенесення електролінії у спільному будинковолодінні. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що він, не бажаючи ускладнювати відносини з позивачем, погодився на варіант облаштування тамбуру на своїй частині земельної ділянки, вартість робіт становила 17263 грн. Крім цього необхідно було перенести лінію електроподачі, яка проходила над місцем облаштування тамбура. Щоб перенести цю лінію електропередачі, яка унеможливлювала будівництво тамбура-входу в половину будинку відповідача з північної сторони будинку, він змушений був просити сусідку по будинку ОСОБА_3 , щоб вона подала від свого імені заяву про перенесення цієї лінії, що вона і зробила, а він від її імені оплатив всі грошові кошти на виконання цих робіт і використані матеріали. Ця сума становить 26586,45 грн.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , оскільки позивач за зустрічним позовом вводить суд в оману, так як відповідач при розгляді первинного позову заперечував наявність входу в будинок з північної сторони, хоча при виїзді суду на місце було встановлено, що з північної сторони будинку є двері, які ведуть в половину будинку, на який претендує відповідач, а тому при наявності входу в будинок з північної сторони недоцільним було будувати другий вхід з південної сторони. Так як подвір`я перебувало у спільній власності, він як співвласник не дозволив добудови тамбуру, на ділянці, яка є у спільній власності. Не відповідає дійсності твердження відповідача, що він не зміг поставити тамбур, оскільки ОСОБА_1 поставив там з метою перешкодити йому здійснити ці роботи сходи на другий поверх, оскільки такі сходи на горище він поставив в єдиному доступному місці - біля приміщення ґанку, через який здійснювався вхід в його половину будинку, задовго до висновку будівельної експертизи. Абсурдною і юридично необгрунтованою є вимога про відшкодування йому витрат за збудовану ним кімнату, яку ОСОБА_4 зазначає як тамбур і перенесення лінії електропередач, оскільки цю кімнату останній збудував для особистого користування і жодних документів про понесені витрати на її будівництво не дав. Також для особистих цілей він переніс лінію електропередач, в перенесенні якої, при відсутності будівництва другого поверху, потреби не було, а документи, які подані ним стосуються оплат, проведених ДП "Львівенерго" не ним, а громадянкою ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити, проти зустрічного позову заперечив.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає такий безпідставним; зустрічний позов просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що її сусід ОСОБА_2 десь у 2018-2019 рр. запропонуваав їй оплатити проведення лінії електропередач між їхніми господарствами, на що вона погодилась.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.08.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1090,0 кв.м, земельна ділянка не приватизована.

По справі проведено судову інженерно-технічну експертизу та згідно висновку № 2231/2232/2223 від 29.11.2016 року запропоновані варіанти розподілу житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно вимог частин першої третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру часток у праві власності.

У разі поділу жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 та у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 161/5405/15-ц (провадження № 61- 2053св18).

При вирішенні питання про поділ жилого будинку як об`єкта спільної власності слід ураховувати, що такий поділ можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру).

В п.7 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" №7 від 04.10.1991 року зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Сторони у судовому засіданні погодились на розподіл житлового будинку, зазначений у висновку судової інженерно-технічної експертизи, а саме:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлову кімнату площею 19,3 кв.м; житлову кімнату, площею 13,4 кв.м; коридор, площею 3,6 кв.м; підсобне приміщення, площею 8,3 кв. м; всього загальною площею - 44,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на господарські споруди: гараж ; 1/2 сараю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кухню, площею 10,0 кв.м; житлову кімнату, площею 14,8 кв.м ; житлову кімнату, площею 23,9 кв.м; всього загальною площею 48,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на господарські споруди: 1/2 сараю.

Вбиральню, ворота та огорожу залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що на час вирішення справи сторони не дійшли згоди щодо поділу земельної ділянки, яка є не приватизованою, суд приходить до переконливого висновку про доцільність про залишення земельної ділянки ("під двором"), загальною площею 406,0 кв.м. у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Земельну ділянку під квартирою, яка належить ОСОБА_2 загальною площею 64,5 кв.м. залишити в користуванні власника ОСОБА_2 .

Земельну ділянку під квартирою, яка належить ОСОБА_1 , загальною площею 60,5 кв.м., залишити в користуванні власника ОСОБА_1 .

Земельну ділянку з межею східної частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони сусіда ОСОБА_5 , площею 253,0 кв.м. залишити в користуванні ОСОБА_2 .

Земельна ділянка з межею західної частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони сусіда ОСОБА_3 , площею 253,0 кв.м., залишити в користуванні ОСОБА_1 .

Суд вважає, що такий порядок користування земельною ділянкою сприятиме встановленню збалансованого та злагодженого користування сторонами своєю власністю, буде вчинене перед усім в їх інтересах, зумовить зменшення суперечок та конфліктів щодо користування земельної ділянки.

Щодо поділу горища, на якому наголошує відповідач ОСОБА_2 та на залишенні якого у спільній власності просить позивач ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Горище - це простір між перекриттям останнього поверху і покрівлею будівлі і має виділятися тому власнику, який володіє приміщенням, яке знаходиться під горищем, оскільки виділення його іншому власнику утруднить обслуговування даху власником приміщення, яка знаходиться внизу під дахом, а тому горище над приміщенням житлового будинку, яке належить ОСОБА_2 слід залишити в користуванні власника ОСОБА_2 , а горище над приміщенням житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , необхідно залишити в користуванні власника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.( Постанова ВСУ у справі № 6-951цс16).

Суд вважає, що спосіб захисту своїх прав обраний позивачем ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо самовільного захоплення і добудови горища не передбачений законом, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача про виплату грошової компенсації у розмірі 19734 грн. з метою встановлення на частині будинку ОСОБА_1 нового електролічильника, оскільки стосується вчинення певних дій в майбутньому, а судовому захисту підлягає тільки порушене право, що у цьому випадку не мало місце.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 , суд вважає, що у задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власність зобов`язує.

Згідно частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Стаття 358 ЦК передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як встановлено в судовому засіданні договір між сторонами про порядок володіння та користування спільним майном не укладався.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, що ним з ОСОБА_1 була погоджена та досягнута домовленість про розмір та якість ремонтних робіт, проведених у спільному будинку.

Також на дослідження суду позивачем за зустрічним позовом не надано докази, що саме ці витрати були необхідні для збереження спільного майна.

За таких обставин суд позбавлений можливості визначити, які саме витрати позивача на збереження спільного майна були необхідними, розумними та обґрунтованими.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 14 листопада 2018 року, справа № 204/3354/15-ц.

Окрім того, одноособово приймаючи рішення про проведення ремонту, ОСОБА_2 приймав на себе відповідний ризик та обов`язок проведення цього ремонту без надання відповідачем за зустрічним позовом коштів на проведення такого ремонту, а тому стягнення цієї грошової суми обмежує та порушує право ОСОБА_1 , який не розраховував на такі витрати.

Також суд не приймає до уваги квитанції долучені ОСОБА_2 до справи про сплату ОСОБА_3 коштів за електромонтажні роботи та ремонтно- будівельні роботи, матеріали, послуги по автотранспорту, оплату за стояк, оскільки спір не стосується даної особи, а виплата коштів проводилась з ініціативи самого ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, з ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 3171, 60 грн за проведену судово-інженерну експертизу №2231/2232/2223 від 29.11.2016 року та 658,50 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 90, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлову кімнату площею 19,3 кв.м; житлову кімнату, площею 13,4 кв.м; коридор, площею 3,6 кв.м; підсобне приміщення, площею 8,3 кв.м; всього загальною площею - 44,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на господарські споруди: гараж ; 1/2 сараю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кухню, площею 10,0 кв.м; житлову кімнату, площею 14,8 кв.м ; житлову кімнату, площею 23,9 кв.м; всього загальною площею 48,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на господарські споруди: 1/2 сараю.

Вбиральню, ворота та огорожу залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Горище над приміщенням житлового будинку, яке належить ОСОБА_2 залишити в користуванні ОСОБА_2 .

Горище над приміщенням житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , залишити в користуванні ОСОБА_1 .

Земельну ділянку ("під двором"), загальною площею 406,0 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Земельну ділянку під квартирою, яка належить ОСОБА_2 загальною площею 64,5 кв.м. залишити в користуванні власника ОСОБА_2 .

Земельну ділянку під квартирою, яка належить ОСОБА_1 , загальною площею 60,5 кв.м., залишити в користуванні власника ОСОБА_1 .

Земельну ділянку з межею східної частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони сусіда ОСОБА_5 , площею 253,0 кв.м. залишити в користуванні ОСОБА_2 .

Земельна ділянка з межею західної частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зі сторони сусіда ОСОБА_3 , площею 253,0 кв.м., залишити в користуванні ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3171( три тисячі сто сімдесят одну) грн. 60 коп. за проведену судово-інженерну експертизу №2231/2232/2223 від 29.11.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 658 (шістсот п`ятдесят вісім) грн. 50 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення складено 14 червня 2021 року.

Суддя: І.А.Бакай