Ухвала

Іменем України

11 червня 2021 року

м. Київ

справа № 203/3582/20

провадження № 61-6740ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О., заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»).

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року було задоволено позов Відкритого акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі - ВАТ «Марфін Банк») до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2007 року № 00105/RD в розмірі 506 758,68 грн. 02 квітня 2013 року на підставі вказаного заочного рішення судом було видано виконавчий лист. 06 серпня 2019 року приватним виконавцем Русецькою О. О. було відкрито виконавче провадження № 59723055.

28 лютого 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором від 16 січня 2008 року № 00173/RD у розмірі 711 871,32 грн. На підставі вказаного заочного рішення 02 квітня 2013 року видано виконавчий лист, за яким 06 серпня 2019 року приватним виконавцем Русецькою О. О. відкрито виконавче провадження №59723160.

Також, 06 вересня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про об`єднання зазначених виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №60530707.

ОСОБА_1 зазначав, що 04 грудня 2006 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») укладено кредитний договір № 014/119105/3161/73. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 04 грудня 2006 року було укладено договір застави № 014/119105/3161/73, за яким в заставу передано транспортний засіб «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 916 696,65 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, за яким 17 квітня 2013 року П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі - РВ ДВС ГТУЮ) у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 37728225. Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу.

Вказував, що згідно договору відступлення прав вимоги від 02 серпня 2019 року № 114/2-16 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» (далі - ПАТ «Оксі Банк») останнє набуло статус нового кредитора та право грошової вимоги до боржника. Згідно договору про відступлення прав вимоги від 02 серпня 2019 року відповідне право було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання.

Заявник наголошував на тому, що листом від 15 червня 2020 року заставодержателем в особі ТОВ «Вердикт Капітал» було надано приватному виконавцю Русецькій О. О. письмову згоду на реалізацію заставного майна - автомобіля «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. 22 червня 2020 року приватним виконавцем проведено опис та вилучення автомобіля. Згідно висновку фізичної особи - підприємця (далі - ФОП ОСОБА_4 ) від 03 липня 2020 року вартість зазначеного автомобіля визначена у розмірі 305 700,00 грн. У серпні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав від приватного виконавця копію постанови від 05 серпня 2020 року про зняття арешту з реалізованого майна, з якої вбачалось, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 30 липня 2020 року № 494104 Державного підприємства (далі - ДП) «Сетам» реалізовано автомобіль «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, за 372 954,00 грн.

Посилаючись на те, що з відповіді на адвокатський запит від 03 вересня 2020 року, яку заявник отримав засобами поштового зв`язку 02 жовтня 2020 року, йому стало відомо, що кошти від реалізації автомобіля було розподілено наступним чином: 320 932,00 грн - перераховані заставодержателю ТОВ «Вердикт Капітал», 32 094,30 грн - основна винагорода приватного виконавця, 1 269,00 грн - витрати виконавчого провадження, тобто реалізація заставного майна було проведена приватним виконавцем з порушенням вимог статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив суд поновити йому строк на оскарження дій приватного виконавця та визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О., пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження № 60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подачу скарги. Скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження № 60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця Русецької О. О. задоволено частково. Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду. Вирішено питання судових витрат.

У квітні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно обчислено строки для звернення зі скаргою зазначені в частині 1 статті 449 ЦПК України, адже у червні 2020 року, отримавши постанову від 05 серпня 2020 року, ОСОБА_1 дізнався лише про порушення закону з боку приватного виконавця, а не про порушення своїх інтересів. Зазначає, що інтерес ОСОБА_1 було порушено саме з моменту, коли він дізнався про те, що реалізація його рухомого майна проведена державним виконавцем в інтересах заставодержателя, а не стягувача.

У касаційній скарзі заявник зазначив клопотання про відстрочення сплати судового збору до закінчення розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2021 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 відмовлено. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків для сплати заявником судового збору у розмірі 454,00 грн.

У травні 2021 року заявник подав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, зокрема квитанцію від 20 травня 2021 року № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними нормами ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок, зокрема, про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Суд апеляційної інстанції встановив, що предметом оскарження ОСОБА_1 є дії приватного виконавця, пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження № 60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Про факт вчинення дій, пов`язаних саме з передачею на реалізацію на електроні торги у межах процедури зведеного виконавчого провадження № 60530707 предмета застави автомобіля «Тойота Прадо» скаржник знав ще у червні 2020 року, оскільки саме з того часу приватний виконавець почав чинити дії, пов`язані з передачею на реалізацію предмету застави.

На підставі зазначеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що звертаючись із даною скаргою 07 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 пропустив строк, передбачений пунктом а частини першої статті 449 ЦПК України, більше ніж на три місяці, що є підставою для залишення скарги без розгляду.

Суд апеляційної інстанції правильно врахував правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження викладених у постановах: від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження №61-16974св19); від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц (провадження №61-7804св19).

Доводи, наведені в касаційній скарзі ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик