Провадження № 2-з/638/285/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Дзержинського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання позивача представника позивача відповідача представника відповідача- ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , - ОСОБА_5 , - ОСОБА_6 ,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року ОСОБА_3 подано до суду позов до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

В даній позовні заяві ОСОБА_3 просить суд визначити місце проживання доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю.

Позов обґрунтовано тим, що з 17 вересня 2009 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в подальшому розірвано на підставі рішення суду. В шлюбі у сторін народилися доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати разом з батьком. Проживання доньок з батьком не відповідає інтересам дітей, негативно впливає на їх стан та не забезпечує їх належного розвитку. Крім того ОСОБА_5 перешкоджає спілкуванню та побаченням матері з дітьми, чим порушує психологічний зв`язок між ними.

24 травня 2021 року ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_5 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивовано тим, що відповідач чинить перешкоду у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що може спричинити втрату емоційного зв`язку матері з дитиною. Забезпечення позову буде беззаперечно сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків доньки з матір`ю до вирішення справи по суті.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримали, просили суд її задовольнити. Зазначили, що відповідач перешкоджає побаченням та спілкуванню доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю, чинить психологічний тиск на дитину з метою формування негативного ставлення до матері, у зв`язку з чим втрачається емоційний контакт з дитиною. 8 квітня 2021 року виконавчим комітетом ХМР ухвалено рішення про встановлення порядку участі у виховання малолітньої дитини, яке відповідачем не виконується. Забезпечення позову відповідатиме законним інтересам матері та дитини та усуне загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову та визначення місце проживання доньки з матір`ю.

Відповідач та його представник проти задоволення заяви про забезпечення позву заперечували. Відповідач зазначив, що доводи позивача не відвідають фактичним обставина у справі, він не перешкоджає у спілкуванні матері з дитиною, про рішення виконавчого комітету ХМР не знав. Проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечує.

Дослідивши викладені в заяві доводи та пояснення, надані сторонами та їх представниками в судовому засіданні, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року по цивільній справі № 381/4019/18 визначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом із батьком.

Рішенням ХМР № 296 від 28 квітня 2021 року встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено час: перша, третя субота місяця з 10 год. до 13 год., друга, четверта неділя місяця з 15 год. до 19 год. Усі зустрічі відбуваються за згодою дитини.

Забезпечення позову у даній справі безперечно буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_3 із її малолітньою дитиною ОСОБА_8 і ця обставина відповідатиме законним інтересам як матері так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

З аналізу зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини вбачається, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_3 з малолітньою донькою, та шляхом встановлення зустрічей матері з донькою за графіком, встановленим вказаним вище рішенням ХМР в місці проживання дитини, не є втручанням в приватне і сімейне життя відповідача, оскільки в судовому засіданні відповідач зазначив, що не заперечує проти спілкування матері з дитиною за місцем проживання дитини.

Зустріч матері з дитиною в місце проживання дитини є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_5 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Поволяєва