Провадження № 2/686/1972/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Рідкодубській Л.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Просить поновити місячний строк для звернення до суду із заявою про визнання незаконним і скасування звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_3 , визнати незаконним та скасувати Наказ від 13.09.2019р. про звільнення її з посади начальника відділу кадрів ПАТ «Проскурів» на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України та поновити її на роботі на посаді начальника відділу кадрів в ПАТ «Проскурів» з визначеним посадовим окладом та робочим місцем.

На обґрунтування свого позову вона вказала, що відповідно до Наказу № 5-К від 20.01.2017 року її прийнято на роботу в ПАТ «Проскурів» на посаду начальника відділу кадрів з 20.01.2017р. на неповний робочий день з посадовим окладом, згідно штатного розпису. В цей самий час, мене проінструктовано та визначено за мною робоче місце: кабінет «Відділу кадрів» на 1-му поверсі приміщення дирекції ПАТ «Проскурів», розташованого в м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257.

Наказом № 28-к від 02.10.2017року її переведено на повний робочий день, з тією самою посадою, з посадовим окладом, згідно штатного розпису.

Станом на дату мого працевлаштування Генеральним директором ПАТ «Проскурів» був ОСОБА_4 , який з 23.11.2018 року самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків та до 10.06.2019 року передавав листки непрацездатності.

У зв`язку із чим, тимчасове виконання обов`язків Генерального директора ПАТ «Проскурів» було покладене на ОСОБА_5 з 03.12.2018р.

Надалі, тимчасове виконання обов`язків Генерального директора покладено на Головного економіста ПАТ «Проскурів» Оліха Ростислава Леонідовича з 11.07.2019р.

29.08.2019 року відбулося силове захоплення приміщення дирекції ПАТ «Проскурів».

З0 серпня 2019 року близько 15 год. 00 хв., група вже інших невідомих осіб у спецодязі прибули за місцезнаходженням товариства та фізично встановили контроль над приміщенням офісу товариства, не впускали та не випускали з приміщення працівників та інших осіб, які знаходилися на території підприємства.

Працівники поліції, прибувши на виклик встановили, що невідомі особи, які заблокували роботу товариства є нібито працівниками охоронної фірми ПП «ФОРТ-П1», і виконують функцію з охорони приміщення ПАТ «Проскурів» на підставі Договору №2, укладеного між ОСОБА_4 як Генеральним директором ПАТ «Проскурів» та ПП «ФОРТ-П1».

Охоронці ПП «ФОРТ - ПІ», «02» вересня 2019 року близько 14:00 год., з невідомих причин покинули територію, розташовану за вказаною адресою, а працівники ПАТ «Проскурів» отримали безперешкодний доступ до своїх робочих місць та продовжили виконання своїх посадових обов`язків.

З метою перевірки правильності нарахування заробітної плати, а також сплати обов`язкових платежів, які підлягають вирахуванню з неї, 24.10.2019 року нею отримано Витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно відомостей про період трудових відносин які містить витяг, 13.09.2019 року з нею розірвано трудовий договір з ініціативи роботодавця на підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу Законів про Працю України, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин

До моменту отримання Витягу, мені було невідомо про звільнення. Жодного разу мною не було допущено прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Протягом всього часу, працювала на визначеному роботодавцем робочому місці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив, в якому вказав, що ПАТ Проскурів не визнає позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Проскурів» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне: наказом № 5 від

20 січня 2017 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу на посаду начальника відділу кадрів із тривалістю робочого часу 4 години на тиждень; наказом № 28-к від

02 жовтня 2017 року ОСОБА_3 була переведена на повну ставку із посадовим окладом на рівні мінімальної заробітної плати.

Рішенням Наглядової ради Товариства № З від 03.09.2019 року змінено місце розташування Товариства на адресу АДРЕСА_1 , що підтверджується копією протоколу засідання Наглядової ради № З від 03.09.2019 року.

У зв`язку із цим, наказом Генерального директора № 8 від 06.09.2019 року працівникам ПрАТ «Проскурів» за списком, який додається до наказу, визначено робоче місце за юридичним місцем розташування Товариства.

Одним із таких працівників, які значаться у списку до наказу № 8 від 06.09.2019 року, є ОСОБА_3 .

Про факт переміщення робочого місця за новою адресою ОСОБА_3 була ознайомлена у день видання наказу, що підтверджується копією акта від 06.09.2019 року.

Отже, наказ Генерального директора № 8 від 06.09.2019 року про переміщення працівників є правомірним та таким, який є обов`язковим для виконання усіма працівниками, яких він стосується.

Всупереч цьому, ОСОБА_3 свої трудові обов`язки не виконувала, оскільки на нове робоче місце починаючи із 09.09.2019 року (понеділок) по 11.09.2019 року (середа) не прибувала.

Факт відсутності ОСОБА_3 на робочому місці підтверджується актами про відсутність працівника та доповідною запискою, копії яких додаються.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що наказом № 5 від 20 січня 2017 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу на посаду начальника відділу кадрів із тривалістю робочого часу 4 години на тиждень; наказом № 28-к від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_3 була переведена на повну ставку із посадовим окладом на рівні мінімальної заробітної плати.

Рішенням Наглядової ради Товариства № З від 03.09.2019 року змінено місце розташування Товариства на адресу АДРЕСА_1 , що підтверджується копією протоколу засідання Наглядової ради № З від 03.09.2019 року.

У зв`язку із цим, наказом Генерального директора № 8 від 06.09.2019 року працівникам ПрАТ «Проскурів» за списком, який додається до наказу, в тому числі ОСОБА_3 визначено робоче місце за юридичним місцем розташування товариства.

Про факт переміщення робочого місця за новою адресою ОСОБА_3 була ознайомлена у день видання наказу, що підтверджується копією акта від 06.09.2019 року.

Отже, наказ Генерального директора № 8 від 06.09.2019 року про переміщення працівників є правомірним та таким, який є обов`язковим для виконання усіма працівниками, яких він стосується.

Всупереч цьому, ОСОБА_3 свої трудові обов`язки не виконувала, оскільки на нове робоче місце починаючи із 09.09.2019 року (понеділок) по 11.09.2019 року (середа) не прибувала.

Факт відсутності ОСОБА_3 на робочому місці підтверджується актами про відсутність працівника та доповідною запискою, копії яких додаються.

Свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 в судовому засіданні посвідчили, що ОСОБА_3 була ознайомлена у день видання наказу про переміщення робочого місця за новою адресою, а також, що вона була відсутня на робочому місці з 09.09.2019 року по 11.09.2019 року.

Згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 своєї постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

При цьому, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.09.2017 року по справі №6-1412цс17, прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Норми статті 139 КЗпП України передбачають обов`язки працівників працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Відповідно до ч. 1ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з ч.1, 3 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Аналіз вказаних норм трудового законодавства дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Звільнення за прогул є видом дисциплінарного стягнення за дисциплінарний проступок; прогул є грубим дисциплінарним проступком, за який передбачено звільнення; юридично достатньою підставою для звільнення за п.4 ст.40 КЗпП є прогул протягом трьох годин. У цьому ж випадку позивачка була відсутня на роботі протягом усього дня, тобто відсутні підстави вважати звільнення за прогул такої тривалості вкрай суворою і неадекватною порушенню мірою.

Так, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення з роботи є встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, які передбачені процесуальним законодавством.

Зі сторони відповідачем надано до суду докази тому, що ОСОБА_3 з 09.09.2019 року по 11.09.2019 року була відсутня на робочому місці більше трьох годин, а також, що ОСОБА_3 була повідомлений про рішення Наглядової ради Товариства №3 від 03.09.2019 року, яким змінено місце розташування товариства на адресу АДРЕСА_1 .

При цьому, визначення працівникам посадових обов`язків і робочих місць є компетенцією роботодавця.

Відповідно до статті 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись п. 3 ст. 40, ст. ст. 43, 147, 149, 235 КЗпП України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в

АДРЕСА_2 .

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Проскурів», місцезнаходження:

м. Хмельницький вул. Володимира Глущенкова,11 ЄДРПОУ 30593842

Повний текст рішення складено 03.06.2021 року.

Суддя: О. В. Мазурок