Справа № 464/2379/20
пр.№ 2/464/520/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/2379/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: стягнення грошових коштів

представники учасників справи:

представник позивача адвокат Михалевський Ю.Р.

Обставини справи

Адвокат Михалевський Ю.Р. в інтересах та від імені позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 47 000 грн основної заборгованості, 3 % річних 2606,22 грн, а всього 49 606,22 грн, покликаючись на неукладення основного договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не заперечили щодо такого порядку розгляду справи.

Відповідач рекомендованим повідомленням повідомлявся про розгляд справи за адресою, вказаною позивачем, що є останнім відомим місцем проживання. Оскільки судом не встановлено зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, тому останній повідомлялася через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відзив на позов відповідачем не подано та клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не заявлено.

З урахуванням наведеного судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін, а тому з метою дотримання прав позивача на доступ до суду та балансу інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи суд вважає можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовна заява про стягнення грошових коштів обґрунтована тим, що між сторонами не було укладено письмового договору, а тому грошові кошти за попереднім договором є авансом, який підлягає поверненню.

Натомість суд встановив наступне.

З наданої суду розписки, датованої 04 вересня 2019 року, вбачається, що відповідач взяв завдаток на виготовлення меблів: 3 шафи + 1 кухня у позивача у розмірі 47 тис. грн (повна вартість замовлення 66300 грн); повне виконання замовлення 2 місяці, до 4 листопада.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

З підстав, встановлених ст.11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України). Завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст.570 ЦК України).

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч.1 ст.635 ЦК України).

Як слідує із визначення попереднього договору, наданого у ч.1 ст.635 ЦК України, обов`язковою (істотною) умовою такого попереднього договору є строк чи термін укладення основного договору.

Водночас наявна у справі розписка відповідача не свідчить про укладення між сторонами попереднього договору, який би за змістом відповідав вимогам ст.635 ЦК України - зобов`язання протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Викладення у розписці «повне виконання замовлення 2 місяці, до 04 листопада» не може вважатися зобов`язання укласти основний договір і тільки свідчить про саме виконання замовлення.

Наведене свідчить, що покликання представника позивача на наявність між сторонами укладеного попереднього договору не відповідає дійсним обставинами та є хибним.

Натомість безсумнівним є факт отримання відповідачем у позивача коштів у розмірі 47 000 грн, підтверджений розпискою від 04 вересня 2019 року та відповідачем не спростований. Такі передані кошти незалежно від поведінки будь-якої із сторін повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони подавались. Докази, які б унеможливлювали повернення коштів, зокрема підтвердження факту виготовлення меблів, в матеріалах справи відсутні. Претензія позивача в порядку досудового врегулювання спору залишилась відповідачем без реагування.

За даних обставин стягнення даної суми буде ефективним способом захисту цивільних прав позивача та відповідатиме таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, а зазначення невірної норми права не є визначальним при вирішенні спору.

Також звертаючись з даним позовом представник позивача здійснив обрахування процентів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України

В силу даних приписів закону позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У даних правовідносинах буде безпідставним застосування положення про договір позики, а тому обрахування процентів, виходячи з облікової ставки НБУ, братися до уваги не можуть.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак з цих підстав позов не заявлено та відповідно розрахунку не здійснено.

Тому вимога про стягнення процентів у розмірі 2606,22 грн є безпідставною та у такій слід відмовити.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 47 000 грн боргу та позов підлягає частковому задоволенню. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Розподіл судових витрат

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 796,47 грн судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Представником позивача заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вивчивши подані докази в підтвердження понесення таких витрат суд не знаходить підстав для відмови у такому відшкодуванні, оскільки ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, неспівмірності таких не встановлено, адже стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено.

Оскільки позов задоволено частково, тому з урахуванням задоволених та відмовлених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9475,00 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 000 грн заборгованості.

У задоволенні вимог про стягнення процентів у розмірі 2606,22 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 796,47 грн судового збору та 9475,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце реєстрації невідоме, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко