Справа № 136/1941/20
провадження № 2/136/499/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Позивач спадщину прийняла шляхом визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини за судовим рішенням, інші спадкоємці від спадщини відмовились в установленому законом порядку, проте нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі на її ім`я нотаріального акту на вищевказане майно, оскільки об`єкт нерухомості мав статус колгоспного двору, отож належить його членам на праві спільної сумісної власності, однак визначити, яка частка належала спадкодавцеві не представляється за можливе, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, утім в.о. міського голови Назаренко О. надано заяву про визнання позову, відповідно до якої просили суд про розгляд справи за відсутності представника органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 30.12.2020 розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, витребувано за клопотанням позивача матеріали спадкових справ до майна померлих спадкодавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити.

З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 №179/2007 встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги спадкування, як дочка померлого, на що вказують свідоцтво про народження та відповідно свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.9, 10 Спадкової справи). Позивач спадщину прийняла після визначення їй за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 05.03.2007 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 . Інший спадкоємець ОСОБА_4 (син спадкодавця) відмовився від спадщини, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту

За матьеріалами справи інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 15.05.2015 позивачеві було відмовлено у видачі нотаріального акту на її ім`я, у зв`язку із тим, що житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а.с.13) житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, головою якого зазначено ОСОБА_2 .

Згідно відомостей органу місцевого самоврядування, які відображені у довідках за №222, 221 (а.с.15), станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору, що розташований в АДРЕСА_1 , - були ОСОБА_3 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші особи, які були б зареєстровані чи проживали відсутні.

Факт перейменування вулиць та впорядкування нумерації будинків в с. Богданівка Липовецького району Вінницької області підтверджено довідкою виданою КП «ВООБТІ» (а.с.16), з якої слідує, що за рішенням Богданівської сільської ради 2 сесія 7 скликання від 18.11.2015, АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав двом особам у рівних частках, тобто по Ѕ кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.8) Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

За інформацією наданою нотаріальною установою та архівом слідує, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилась.

Із довідки виданої органом місцевого самоврядування від 15.05.2015 за №222 (а.с.15) вбачається, що чоловік ОСОБА_2 спадщину прийняв після смерті своєї дружини ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майно, а саме проживав у житловому будинку.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.9) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, дата складання актового запису 25.09.1957.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_3 , спадщину прийняв, у тому числі у вигляді частки нерухомого майна, яке мало статус колгоспного двору, отож став одноосібним власником нерухомого майна.

Як було встановлено вище спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивач, до складу якої увійшов спірний об`єкт нерухомого майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 200, 206, 259, 263, 265 - 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. В. Липківського, буд. 30, м. Липовець, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при пред`явленні позову згідно квитанції №0.0..1 від 24.12.2020, що становить 452, 40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницької апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Шпортун