Справа № 466/4725/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 травня 2021року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Іленко Ю.Р.

справа №466/4725/20; 2/466/396/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію вартості спільного майна, -

встановив:

26.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про компенсацію вартості спільного майна, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 100 238,50грн. компенсації 50% вартості автомобіля марки Ford, модель Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем є співвласниками автомобіля марки Ford, модель Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 2011 року випуску. Його вартість становить - 200 477 грн.

21.01.2020 Львівський апеляційний суд виніс постанову, якою скасував рішення Шевченківського районного суду м. Львова, та визнав автомобіль, який є предметом спору, спільною сумісною власністю сторін.

Автомобілем користується відповідач, а вона (позивач) не має можливості ним користуватися.

Позивач намагалась добровільно улагодити питання щодо відшкодування вартості спільного автомобіля, але відповідач не погодився, тому вона змушена звернулась у суд з позовом про відшкодування їй 50% вартості спільного майна.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 20.07.2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання (а.с.24)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.11.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.59).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Іленко Ю.Р. позовні вимоги підтримала, та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Іленко Ю.Р.,з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( у шлюбі - ОСОБА_4 ), є співвласниками автомобіля марки Ford, модель Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Згідно звіту про оцінку автомобіля, його вартість становить - 200 477 грн. (а.с.8-18).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2019 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна відмовлено (а.с.47).

21.01.2020 Львівський апеляційний суд виніс постанову, якою скасував рішення Шевченківського районного суду м. Львова, та визнав автомобіль, який є предметом спору, спільною сумісною власністю сторін (а.с.48).

Автомобілем користується відповідач, а позивач не має можливості ним користуватися, хоча у колишнього подружжя є малолітня донька, яку необхідно возити у дитячий садочок, чи у медичні заклади, бо дитина має проблеми зі здоров`ям.

ОСОБА_3 використовує спільний автомобіль тільки для власних потреб, позивач ж не має жодної вигоди з власного майна, та не може ним користуватись.

Фактично, хоча автомобіль, і визнаний спільною власністю сторін, але користується ним лише відповідач. Позивач намагалась добровільно улагодити питання щодо відшкодування вартості спільного автомобіля, але відповідач не погодився.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Автомобіль є неподільною річчю, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення ст. 183 ЦК України.

Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання ст. 364 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов, з врахуванням наведених вище обставин підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова, була звільнена від сплати судового збору, а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1002,39грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 183, 328, 364, 370 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ) кошти в розмірі 100 238,50 (сто тисяч двісті тридцять вісім гривень п`ятдесят коп.) компенсації 50% вартості автомобіля марки Ford, моделі Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною вартістю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 002,39 (одна тисяча дві гривні тридцять дев`ять коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Львова.

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2021року.

Суддя В. В. Свірідова