Справа № 310/7983/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування Садовська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , стягнення аліментів, який підтримала у судовому засіданні. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_5 (донька позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 був розірваний у 2018 році. Онук з народження постійно проживав з нею, її чоловіком та рідною сестрою ОСОБА_7 . Батьки дитиною весь цей час не опікувалися. Після смерті матері дитина так і залишилися проживати з ними. Відповідач від самого народження сина ним не опікувався, матеріально його не утримував, не цікавився здоров`ям, навчанням дитини, не піклувався про фізичний та духовний розвиток, із сином не спілкується. Батько фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Після смерті дочки, з метою здійснення представництва інтересі неповнолітнього онука в начальному і медичних закладах, вона звернулася до відповідача із проханням написати заяву про передачу сина їй на виховання. Також відповідачем була оформлена пенсія на дитину про втраті годувальника, за їхньою домовленістю картка, на яку здійснювався переказ пенсійних виплат, була передана їй. Проте, через кілька місяців відповідач отримав нову картку і з того часу пенсію витрачає виключно на свої потреби. Посилаючись на п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, просить позбавити відповідача батьківських прав на сина ОСОБА_4 , стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримали повністю. Просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка, яка направлялася судом за останнім відомим місцем проживання, повернулася до суду із позначкою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із довідкою Берестівської сільської ради від 18.11.2012р. ( а.с.66) ОСОБА_3 був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням суду 17.08.2018 року.

Відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача у судове засідання був здійснений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду (а.с.114).

Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Представник органу опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації Садовська О.В. проти задоволення позову не заперечує. Суду пояснила, що відповідач був викликаний по телефону на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Бердянській державній адміністрації, але на комісію він не з`явився. Про те, що у суді розглядається справи про позбавлення його батьківських прав відповідач знає. Орган опіки та піклування надав суду висновок від 02.02.2021 року, у якому орган опіки та піклування залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача на розсуд суду. Цей висновок був складений з урахуванням пояснень ОСОБА_3 , які він надавав особисто у службі у справах дітей під час перевірки звернення ОСОБА_8 щодо нецільового використання ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника. Під час усної бесіди з ОСОБА_3 , останній пояснив, що він любить свого сина і хоче піклуватися і виховувати його. Після смерті дружини, він, за нотаріально посвідченою заявою, тимчасово передав сина на виховання його бабусі ОСОБА_9 . Також вони домовилися про матеріальне забезпечення дитини. Якщо дані умови не влаштовують бабусю, він готовий анулювати заяву, забрати сина до себе на проживання та виховання. 20.01.2021 року була також проведена бесіда з дитиною ОСОБА_4 , який розказав, що змалку постійно проживає з бабусею і дідусем. Останній раз бачив батька приблизно у липні 2020 року, коли оформлювали картку на отримання пенсії по втраті годувальника. Матеріально батько йому не допомагає, забрав картку і всі гроші витрачає на себе. Під час хвороби, він в телефонній розмові просив батька допомоги йому матеріально, але той відмовив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд встановив таке.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10). Відповідач є громадянином Грузії, має посвідку на постійне проживання в Україні.

Матір дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

ОСОБА_4 майже з народження проживає разом із бабусею ОСОБА_1 , дідусем ОСОБА_10 і старшою сестрою ОСОБА_7 (а.с.15,17).

Після смерті матері, батько дитину до себе не забрав, ОСОБА_11 залишилася проживати у сім`ї бабусі і дідуся.

На прохання ОСОБА_1 , з метою вирішення нагальних проблем життєдіяльності дитини, ОСОБА_3 склав нотаріально засвідчену заяву від 19.05.2020 року про тимчасову передачу дитини на виховання його бабусі - ОСОБА_1 ( а.с.23).

Згідно із довідкою КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» БМР від 06.10.2020 року (а.с.16) дитина спостерігається у лікаря-педіатра з вересня 2008 року, на прийом до лікаря дитина приходить у супроводі бабусі або старшої сестри.

Зі шкільної характеристики ОСОБА_4 (а.с.26) встановлено, що дитина навчається в Бердянській ЗОШ №2 з першого класу. Батько дитини ОСОБА_3 не займається вихованням сина, жодного разу за весь період навчання в школу не приходив, ніякої участі у вихованні сина не брав, не відвідував батьківські збори. Ще за життя мати дитини, за станом здоров`я, передала опіку над сином своїй матері. Бабуся займається вихованням онука, цікавиться його успіхами, допомагає у всьому, відвідує батьківські збори.

У червні 2020 року ОСОБА_3 подав до органу Пенсійного Фонду України заяву про призначення пенсії на дитину по втраті годувальника, яку він отримує з червня 2020 року у сумі 2100 грн. (а.с.36,115).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що є старшою сестрою ОСОБА_4 . ОСОБА_11 з часу народження завжди проживав із бабусею і дідусем. Мати їх вихованням не займалася і ними не опікувалася. Відповідач вихованням сина також не займався. Іноді приходив або дзвонив до ОСОБА_11 . Після смерті матері жодного разу батько дитину не провідав. Обіцяв прийти на 1 вересня до школи, але не прийшов, ОСОБА_11 дуже був засмучений. На прохання бабусі, ОСОБА_12 оформив заяву про передачу дитини їй на виховання, оскільки необхідно було вирішувати нагальні потреби дитини у школі, в медичних закладах, а батько цього ніколи не робив. Влітку, також на прохання бабусі, відповідач оформив пенсію на дитину по втраті годувальника. Була домовленість про те, що грошові кошти, які надходили на картку, будуть витрачатися на ОСОБА_11 . Перші три місяці відповідач дотримувався домовленості. Восени вони хотіли купити ОСОБА_11 куртку, але не змогли вже розрахуватися карткою, оскільки вона була заблокована. Відповідач отримав в банку нову картку, яку залишив у себе, і з того часу пенсію, що виплачується на дитину, витрачає на себе. Жодної матеріальної допомоги на утримання сина він не надає. Жодних перешкод відповідачу у спілкуванні чи вихованні сина ніхто ніколи не чинив. Навпаки, вона особисто дзвонила відповідачу і просила його прийти до ОСОБА_11 , взяти його на прогулянку, повести дитину на море. Проте батько ігнорував її прохання. До сина не приходив, він ніколи не вітав сина із днем народження, не дарував йому подарунків, не цікавився ні його здоров`ям, ні його розвитком, до школи жодного разу не ходив. Наразі брат дуже ображений на батька, оскільки останній не спілкується з ним, не дзвонить, не приходить, матеріальну допомогу не надає.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , суду показали, що є сусідами позивачки і їм відомо, що її онук ОСОБА_4 проживає з народження із бабусею, дідусем і старшою сестрою ОСОБА_16 . Вихованням дитини займається бабуся, яка також матеріально утримує онука. Вони ніколи не бачила, щоб батько приходив до дитини.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що працює соціальним працівником, здійснює обслуговування ОСОБА_18 , чоловіка позивачки, який потребує постійної сторонньої допомоги. Два рази на тиждень вона приходить до ОСОБА_18 . Їй відомо, що у сім`ї ОСОБА_18 і ОСОБА_1 виховується їхній онук ОСОБА_4 . Жодного разу вона не бачило щоб до дитини приходив його батько ОСОБА_12 або забирав дитину до себе. Одного разу ОСОБА_11 знадобилася медична допомога стоматолога, потрібні були гроші на медичні послуги. Вона особисто дзвонила до ОСОБА_4 , повідомила його про те, що потрібні кошти на лікування дитини, він відмовив в наданні коштів. Дитина фактично перебуває на утриманні бабусі та дідуся. Батько дитиною не цікавиться.

Свідок ОСОБА_19 , подруга позивача, суду показала, що проживає в одному будинку з ОСОБА_1 , часто буває у неї вдома. Їй відомо, що ОСОБА_4 з самого народження проживає у родині бабусі та дідуся, які фактично займалися і займаються його вихованням, опікуються його здоров`ям, матеріально утримують дитину. Батько до дитини не приходить і до себе не бере, інколи може подзвонити сину, влітку навіть ніколи не водив дитину на море. До школи завжди ходить бабуся, батько успіхами сина у навчанні не цікавиться. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вона була свідком того, як ОСОБА_11 перед Новим роком захворів і подзвонив батьку щоб попросити грошей на ліки, але батько йому відмовив.

Орган опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації надав суду висновок №01-36/0080 від 02.02.2021, у якому орган опіки та піклування залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача на розсуд суду, оскільки відповідач на засідання комісії не з`явився і своїх пояснень не надав.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, він не займається його вихованням, не цікавиться здоров`ям, розвитком дитини, матеріально дитину не утримує, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача, то суд приходить до такого.

Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини на користь законного представника дитини.

Судом встановлено, що час розгляду справи в суді дитина фактично проживає і знаходиться на утриманні своєї бабусі ОСОБА_1 , яка опікується онуком.

Відповідач, згідно довідки ГУДПС у Запорізькій області від 15.01.2021 року, у період з 01.04.2020р. по 30.09.2020р. доходів не отримував.

Разом з цим, суд приймає до уваги те, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі, який просить позивачка. Також суд приходить до висновку, що аліменти мають бути стягнуті на користь позивачки, оскільки позивачка фактично опікується дитиною, дитина фактично проживає із нею і знаходиться на її утриманні.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позову, тобто з 30 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (за ставкам, що діяли на час подачі позову до суду: з вимог немайнового характеру про позбавлення батьківських прав - 840,80 грн., майнового характеру про стягнення аліментів - 840,80 грн.)

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 150, 164,166,181,182,184 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Грузії, батьківських прав на малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 1681,60 грн.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин Грузії, уродженець м. Махарадза, Грузія, зареєстроване місце проживання в Грузії: АДРЕСА_3 ; посвідка на постійне місце проживання в Україні № НОМЕР_2 , видана 24.11.2015 року органом 2301, РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради : Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Земська,38, .

Третя особа: орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації, Запорізька область, м. Бердянськ, просп. Перемоги, 3, .

Повне судове рішення складено 10.02.2021 року.

Суддя І. П. Прінь