Справа № 310/4482/19
РІШЕННЯ
Іменем України
26 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Дубровської Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,
представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду Запорізької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В :
19 червня 2019 року адвокат Амельченко Д.Д. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру аліментів. 05 червня 2020 року позов був остаточно уточнений і обґрунтований тим, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 928 від 13 жовтня 2009 року.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 від 06.03.12р. з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Бердянськ Запорізької області, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття. Цим же рішенням було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , питання про виховання та матеріальне забезпечення дитини було вирішено самостійно.
З січня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинили проживання однією сім`єю у зв`язку з тим, що в них не склалися сімейні стосунки, відсутня взаємоповага у сім`ї. Відповідачка постійно, починаючи з січня 2012 року, мешкала в м. Запоріжжя, але жодних заяв про зміни стороною місця проживання чи перебування не надавала. Позивач навпаки, місце проживання, перебування (окрім службових відряджень), місцезнаходження не змінював. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві стороні виконавчого провадження.
В травні 2012 року відповідачка самостійно виписала сина та переїхала з ним до м Запоріжжя. В 2018 році переїхала з сином до співмешканця в АДРЕСА_1 , ніде не працює, виховує другого сина від іншого шлюбу. Позивачу невідомо, чи зареєстровано відповідача в офіційному шлюбі, але позивачу відомо, як ОСОБА_4 зверталася до УСЗН Приморської РДА Запорізької області та отримувала з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Фактично вводила в оману всіх, отримуючи одночасно і допомогу від держави та аліменти від позивача ОСОБА_3 (т.1 а.с.221-222 справи №326/1693/17 №2/326/16/2019).
Згідно домовленості з відповідачкою ОСОБА_4 , ОСОБА_3 сплачував аліменти у добровільному порядку. Позиція позивача, як батька була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачкою, щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання їх спільного неповнолітнього сина. До липня 2016 року відповідач (стягувач) не зверталася з заявою до державних виконавців (в виконавчому провадженні відсутня будь-яка заява відповідача), не зверталася з заявою до в/ч НОМЕР_2 про примусове утримання аліментів на дитину, тому що відповідача все влаштовувало, вона оформила та отримувала соціальну допомогу на дитину в Приморській РДА, як матір одиначка: постійно отримувала подарунки та кошти на утримання сина від позивача, в добровільному порядку, та його родини до семи років, як виповнилося дитині. Відповідачка не отримувала до листопада 2016 року аліменти в примусовому порядку і до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталася. З жовтня 2016 року аліменти утримувалися в примусовому порядку, після того, як відповідачці ОСОБА_4 не стало хватати коштів на утримання себе, сина та співмешканця.
Про існування дублікату виконавчого листа (далі в/л) виданого згідно ухвали суду №801/1783/2012 (6/310/126/16) від 04.08.2016 року позивачу не було відомо до 29.08.2017 року, як і не було відомо про судове засідання 04.08.2016 року.
Про рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 (а.с.15-16) та ухвалу суду по справі №801/1783/2012 (6/310/126/16) позивач дізнався вперше 18.08.17р., а ознайомився 29.08.2017року. При ознайомленні з виконавчим провадженням ВП №52385026 з`ясовано, що 28.09.2016 року була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №801/1783/2012 виданому 25.08.2016 року, яка теж не була направлена позивачу, і у позивача не було можливості оскаржити цю постанову (а.с.8).
За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Дублікат виконавчого листа виданий згідно ухвали суду по справі №801/1783/2012 (6/310/126/16р.)(а.с.6-7)
Старшим державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (далі МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області) Васильєвою Л.Ю., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого згідно ухвали суду №801/1783/2012 (6/310/126/16) від 04.08.2016 року (а.с. 13-14) Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Бердянськ Запорізької області, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття.
Згідно домовленості з відповідачкою ОСОБА_3 всі роки сплачував аліменти у добровільному порядку, але в 2016 році відповідачка зажадала коштів за минулі роки, а ДВС з власної ініціативи розрахував розрахунок заборгованості за минулі роки, тому у позивача на теперішній час наявна заборгованість з виплати аліментів. Позиція позивача, як батька була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачкою щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання їх спільного неповнолітнього сина, відповідачка також оформляла в Приморському УСЗН Приморської РДА щомісячну допомогу на сина, отримувала від позивача кошти в добровільному порядку, але відповідачці бракувало коштів, тому що вона ніде не працювала. До липня 2018 року з ОСОБА_3 утримувалися аліменти. З 01.05.2018р. ( 01.05.2018 року - 1944грн. та 01.12.2018 року - 2027 грн.) змінилися суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позивач має платити аліменти за період з липня 2018р.з розрахунку не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на липень 2018 року складає 972 гривні, а з 01.12.2018 року складає 1013,5 грн. на місяць. Матеріальний стан ОСОБА_3 на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у вказаній грошовій сумі, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, оскільки в нього не має роботи та він не має можливості влаштуватись на нову роботу, оскільки в місті знайти роботу майже неможливо. Як наслідок позивач не отримує заробітку чи будь-якого іншого доходу, не має права стояти на обліку в Бердянському МЦЗ, тому і не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені судовим рішенням. З травня 2018 року позивачу ОСОБА_3 було припинено будь-які виплати допомоги по безробіттю та знято з обліку. Як доказ, позивач має витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (а.с. 18-19).
Наведені обставини поставили ОСОБА_3 в скрутне матеріальне становище, він не має коштів навіть для свого існування та харчування. ОСОБА_3 не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. При цьому, перебуває на утриманні свого батька, мешкаючи в хаті, яка залишилася після смерті бабусі. Враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки він звільнився з військової служби та не отримує того доходу, який був на момент визначення розміру аліментів, а тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 від 06.03.12р, тому є всі, передбачені ст. 192 СК України правові підстави для зменшення розміру аліментів шляхом змінення способу стягнення аліментів, а також зменшення розміру аліментів на утримання сина. Згідно з ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п`ятдесят відсотків
Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Амельченко Д.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Проте, матеріали справи містять письмові заперечення відповідача про розгляд справи без її участі та відмови у задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 від 06.03.12р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття. Відповідач з дитиною не спілкується, не бере участі у її розвитку та житті (а.с. 137 138).
Свідок ОСОБА_1 , суду показала, що позивач ОСОБА_3 приходиться їй сином. Наразі не працевлаштований, оскільки у Бердянську майже не можливо знайти роботу. Таким чином позивач не отримує заробітну плату та не має іншого доходу, на обліку в Бердянському МЦЗ не перебуває, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені судовим рішенням.
Заслухавши представника позивача, приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача, допитавши свідка, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 від 06.03.12р. з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття (а.с. 15-16).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
В абзац другий частини другої статті 182 внесено зміни згідно із Законом №2475-VIII від 03.07.2018 «Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів»
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Судом встановлено, що на даний час матеріальний стан позивача є не задовільним, оскільки змінився матеріальний стан платника аліментів, відсутня робота, допомога по безробіттю не нараховується, крім того, бере участь в утриманні матері ОСОБА_1 , яка є інвалідом другої групи, на пенсії і має незначну пенсію в сумі 2000 гри. (а.с.109- 111).
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
На сьогодні у позивача відбулися суттєві зміни матеріального стану, у зв`язку зі звільненням з в/ч НОМЕР_2 , має проблеми зі здоров`ям, після проходження служби в АТО, на даний час безробітний, бере участь в утриманні матері ОСОБА_1 , яка є інвалідом другої групи, разом з тим, відсутні підстави для зменшення розміру аліментів з частки заробітку (доходу) 1/4 на тверду грошову в розмірі 500 грн., з огляду на те, що статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на підставі рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №801/1783/2012 від 06.03.12р. з позивача стягнуто на користь відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншому розмірі, чим передбачено чинним законодавством.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до порушення прав дитини на належне утримання від батька відповідно до положень Закону.
Керуючись ст. 180-184,192 СК України, ст. ст.12,13,81,82, 141,142,263-265,268 суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу та розміру стягнення аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено 31 травня 2021 року.

Суддя Н. М. Дубровська