Дата документу 09.06.2021
Справа № 334/7761/20
Провадження № 2/334/1359/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Єременко А. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву б/н від 08.11.2010 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Цією заявою відповідача підтверджується, що він був повністю проінформаний про умови кредитування, які були йому надані в письмовій формі. При укладанні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. 08.11.2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку.

Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено договором.

В редакції умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 процентів для картки «Універсальна», 84,0 процентів для картки «Універсальна голд».

Відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 02.11.2020 року заборгованість становить 30 238, 65 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 23 872,23 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 6366,42 грн.

16.02.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. У відзиві заначено, що позивачем не надано жодних доказів отримання ОСОБА_1 відповідної кредитної картки, не надано доказів повідомлення відповідача про зміну тарифів на обслуговування карток, оскільки з розрахунку вбачається, що позивач підвищив процентну ставку по кредитного договору. Також, у позовній заяві не зазначено, яким тарифом користувався відповідач, які саме та які картки отримувала відповідач, відсутня інформація про кредитний ліміт встановлений на картці. при цьому, відповідачем систематично погашалася заборгованість перед банком, проте ці суми не зараховані позивачем.

16.02.2021 року відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності.

26.03.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. При укладенні кредитного договору б/н від 08.11.2010 року відповідачем було підписано заяву - анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якому вказані усі істотні умови кредитного договору. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Відповідач у рамках кредитного договору отримувала декілька карт, у зв`язку з закінченням строку дії карти. 09.12.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну карту «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів, відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків в розмірі 32,4 відсотки на рік на суму залишку заборгованості з кредитом, проте перевипуск карти не є укладенням нового кредитного договору. Враховуючи, що згідно виписки по рахунку, відповідач активно користувався картою, частково погашав заборгованість за кредитним договором, що свідчить, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. При укладенні кредитного договору, процентна ставка за кредитним договором була встановлена у розмірі 2,5 відсотків на місяць або 30 відсотків на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку: з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік, з 01.04.2015 року - 42,0 відсотків на рік.

31.03.2021 року представником відповідача було подано заперечення, які за своїм змістом аналогічні до наданого відзиву.

14.04.2021 року представником позивача подано пояснення, в яких представник позивача посилається на обставини викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, просили залишити позов без задоволення.

Суд дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення представника відповідача, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до ПАТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.11.2010 року, згідно якої відповідач погодився, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Частина анкети «додаткова інформація (обов`язкова для отримання кредиту/кредитної картки)»заповнена, у розділі «ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанка бажаю оформити на своє ім`я» відсутня будь -яка відмітка.

Також, 18.11.2010 року відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якоїбазова процентна ставка 2,5 відсотків на місяць, розмір щомісячних платежів - 7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн, а також передбачено штрафи та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості.

14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією статуту позивача.

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), згідно якого 08.11.2010 року відбувся старт карткового рахунку та встановлений кредитний ліміт в розмірі 900,00 грн, який у подальшому банком був змінений; довідка з інформацією про надані ОСОБА_1 кредитні картки, зокрема, їх номер, дату відкриття та термін дії, виписку по рахунку за період з 08.11.2010 року по 01.10.2020 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 станом на 02.11.2020 року виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 08.11.2010 року в розмірі 30 238, 65 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 23 872, 23 грн, заборгованість за простроченим відсотками - 6366,42 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем, визначені в Умовах та правилах наданнях банківських послуг в ПриватБанку. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за договором №б/н від 08.11.2010 року, виписки по рахунку за період з 08.11.2010 року по 01.10.2020 року вбачається, що відповідач отримував кошти з кредитної картки.

АТ КБ "ПриватБанк", обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахування процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо підстав нарахування, розміру та порядку сплати процентів та пені.

Позивач хоча і долучає довідку з інформацією про надані кредитні картки відповідачу, однак в ній відсутні дані про те, якими саме ці кратки були і відповідно яким тарифом останній користувався.

Також позивачем не долучено жодного доказу, що, змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування процентів у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром.

Роздруківка із сайту позивача певних витягів з Умов та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також відсутність будь-яких інших погоджених у встановленому порядку домовленостей про їх нарахування та розмір чи ознайомлення з ними відповідач, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведена правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку за період з 08.11.2010 року по 01.10.2020 року відповідач періодично погашав заборгованість у повному обсязі, останнього разу - 08.12.2017 року відповідачем було внесено900,00 грн, після чого на карті залишився залишок власних коштів відповідача у розмірі 27, 45 грн. При цьому, судом встановлено, що з 08.12.2017 року по 01.10.2020 року відповідачем було внесено на картковий рахунок 39 852, 51 грн, а використано (розрахунки в магазині, поповнення мобільного рахунку, переведення кошів, зняття готівки в банкоматі тощо) відповідачем - 14 086, 22 грн. Тобто, відповідач повернув фактично отримані кредитні кошти.

Щодо нарахування відсотків, то відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» процентна ставка становить 2,5 відсотка на місяць (30 відсотків на рік), проте потім банком було збільшено процентну ставку : з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік, з 01.04.2015 року - 42,0 відсотків на рік. Належних доказів, що банк повідомив про зміну умов кредитування відповідача, а також, що відповідач з ними погодився, банком не надано. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підстав нарахування відсотків у зазначеному розмірі.

Щодо посилань відповідача у відзиві, що відсутні докази отримання нею кредитної картки, то суд залишає їх поза увагою, оскільки відповідач у судовому засіданні підтвердила факт користування кредитною карткою до 2018 року. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд не вбачає підстав для її застосування, крім того, згідно виписки по рахунку, відповідачем було здійснено погашення заборгованості 10.03.2020 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 625, 626, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Проголошення повного тексту рішення 18.06.2021 року о 14 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Філіпова І. М.