У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалка Ю. В. ,

при секретарі - Кужелєвій Ю.В.,

представника стягувача - Власюк Є.П.,

представника боржника - ОСОБА_1 ,

боржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ансу», Подільський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Дербеньова С.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчого листа № 758/10924/14-ц, виданого 02 березня 2015 року Подільським районним судом м. Києва.

В обґрунтування заяви зазначила, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2014 року задоволено позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 130 934,71 грн. та судового збору у розмірі 1309,35 грн., на виконання якого видано зазначений виконавчий лист.

22 січня 2016 року державним виконавцем Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49894377.

Зазначає, що неодноразово зверталась до органу ДВС із заявами про закінчення виконавчого провадження № 49894377, у зв`язку з погашенням заборгованості після відкриття виконавчого провадження, що залишилися без задоволення.

Звертаючись до органу ДВС боржник повідомляла орган державну виконавчу службу про добровільне виконання свого обов`язку в повному обсязі перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» поза межами виконавчого провадження № 49894377.

Вказала, що в період з 28.12.2007 року по 12.09.2014 року вона сплатила на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 25 246,93 дол. США, що становило в загальному 187 061,30 грн., а в період з 29.04.2014 року по 07.02.2017 року боржник сплатила на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 7 007,33 дол. США, що в загальному становило 156 548,71 грн..

Однак, 26.09.2020 року на адресу боржника надійшла постанова приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. від 23.09.2020 року про відкриття нового виконавчого провадження № 63119860 на виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Проте, у серпні 2020 року державним виконавцем Подільського РВ ДВС к м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) повернуто виконавчий лист № 758/10924//14-ц стягувачу ТОВ «Ансу», як правонаступнику АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та в подальшому ТОВ «Ансу» звернулося до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. із заявою від 02.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 758/10924/14-ц від 02.03.2015 року.

У зв`язку з накладенням арешту на майно та кошти боржника, вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, в тому числі і заробітною платою, що позбавляє її засобів для існування.

Тому, за для уникнення подвійного стягнення з неї заборгованості, у зв`язку з її повним погашенням, просила суд визнати відповідний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Боржник - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник боржника - адвокат Дербеньова С.В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Представник стягувача - адвокат Власюк Є.П. в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, заперечував щодо їх задоволення.

Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Зважаючи на те, що згідно з нормою ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка вказаної особи не є перешкодою для розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд з урахуванням думки учасників справи ухвалив провести судове засідання за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Так, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2014 року задоволено позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості в розмірі 130 934,71 грн. та судового збору у розмірі 1309,35 грн.

Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 758/10924/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості в розмірі 130 934,71 гр. та судового збору у розмірі 1309,35 грн.

Як вбачається з копії вказаного виконавчого листа, рішення набрало законної сили 26.01.2015 року.

На цей час приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. 23.09.2020 року відкрито нове виконавче провадження № 63119860 на виконання вищезазначеного виконавчого листа, оскільки на думку стягувача борг у повному обсязі залишається не сплаченим боржником.

Аналізуючи заявлені у справі вимоги, судом встановлено те, що в якості підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає те, що після відкриття вперше виконавчого провадження за спірним виконавчим листом, боржником сплачено на користь стягувача наявну заборгованість та на даний час відповідний борг відсутній, що не беруть до уваги як державні так і приватні виконавці, не враховують суми сплаченої заборгованості.

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст. 55 Конституції України.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього ж Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ст.26 Закону).

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи вказані положення Закону, суд приходить до висновку про те, що примусове виконання державним виконавцем виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про те, що на момент відкриття виконавчого провадження боржником не було в добровільному порядку виконано рішення суду, що зумовило початок процедури його примусового виконання.

Задоволення вимог стягувача не шляхом обрахування виконавцем заборгованості з врахуванням вже сплачених коштів, а шляхом добровільної їх сплати поза межами виконавчих проваджень, не свідчить про те, що на момент відкриття вперше виконавчого провадження обов`язок боржника був відсутній повністю або частково у зв`язку його припиненням, добровільним виконанням боржником або з інших підстав.

Пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є підставою для нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору. Звільнення боржника від його сплати шляхом визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суперечить меті правового інституту виконавчого збору.

Слід звернути увагу на те, що у разі відсутності заборгованості та встановлення фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець має прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження та стягнення з боржника виконавчого збору.

Якщо боржник вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця порушено її права, боржник має право звернутися до суду з відповідною скаргою, згідно зі ст. 447 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 353-354, 432 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ансу», Подільський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 31.05.2021 року.

СуддяЮ. В. Рибалка