Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2021 Справа №607/10305/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити його участь, як батька, у спілкуванні із синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення наступного графіку побачень:

-не рідше 10 (включаючи будні та вихідні) днів в місяць з ночівлею в батька;

-релігійні свята: різдвяні та великодні свята - 1 день; день святого Миколая - 19 грудня щороку без присутності матері;

-спільну участь батька з матір`ю у будь-яких святкових заходах в яких сини братимуть участь;

-у період передхворобливого стану або хвороби синів, безперешкодне відвідування дітей за місцем їх фактичного проживання, перебування;

-можливість батька відвідувати дітей у їх дні народження, забирати їх на святкування дня народження батька, діда та баби по батьковій лінії;

-щорічні відпустки: 7 днів зимою, 14 днів літом (з можливістю двічі по 7 днів) на території України, про час відпочинку батько зобов`язується повідомити матір;

Місце побачення просить встановити - його місце проживання, перебування та/або місця культурно-розважального характеру (парк, дитячі ігрові майданчики та інші громадські місця, що призначені для повноцінного відпочинку дитини і відповідають віку дитини) без участі матері.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з відповідачкою у квартирі, в якій вони проживали за час шлюбу. Дана квартира належить його батькові. Після розірвання шлюбу з дружиною, позивач намагається підтримувати хороший зв`язок із синами, приймати участь у їх вихованні та утриманні. Зазначив, що він любить своїх дітей та хоче брати активну участь у їх житті та розвитку, спілкуватись та підтримувати їх, радити та піклуватись про них. Погоджувати із відповідачкою час його зустрічей із синами вважає неможливим, оскільки остання висловлює своє невдоволення тим, що позивач часто провідує дітей у квартирі, що належить його батькові та яку він залишив своїм дітям для проживання. Окрім цього, вказав, що ОСОБА_2 чинить перешкоди йому у спілкуванні з дітьми, змінила у вхідних дверях замки. Як наслідок, старший син, після розлучення, став холодніше поводитись з ним та досі неохоче йде зі мною на контакт. Усі намагання позивача цивілізованим, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять до погіршення їх стосунків із колишньою дружиною, та головне негативно впливає на синів, створюючи їм психологічний дискомфорт та стрес, що може сформувати неадекватне уявлення про роль батька у їхньому житті. З метою забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального соціального розвитку їхніх дітей, а також розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей, як це визначено Державами - учасницями у ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, не порушуючи звичних життєвих процесів синів, матері та враховуючи її графік роботи та навчання дітей у школі, вважає за необхідне визначити способи його участі у вихованні синів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , такі, як можливість спільного відпочинку, допомоги у навчанні, систематичні побачення та спілкування з ними.Вважає, що дії відповідачки суперечать інтересам дітей на повноцінне сімейне виховання та порушують право на особисте спілкування з батьком.

ОСОБА_2 подала суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що прав позивача на спілкування із їхніми дітьми вона не порушувала та не порушує, не чинить будь-яких перешкод у спілкуванні із синами. З дня одруження із відповідачем вона проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві власності батькам відповідача. ОСОБА_1 має вільний доступ до вищевказаної квартири та може у будь - який час прийти спілкуватися із синами, зокрема коли вони хворіють, чи в будь-який інший час, навіть коли її немає вдома. Діти мають свої особисті телефони та можуть вільно спілкуватися із батьком. Крім того, вік синів дозволяє, при їхньому бажанні, самостійно проводити час із батьком. Щодо твердження позивача про те, що діти почали гірше ставитися до відповідача, вважає, що воно не заслуговує на увагу. У свою чергу, відповідач прикладає зусилля, щоб збереглися нормальні відносини між синами та батьком, а також його батьками, проте вона не може заставити синів, більше часу проводити із батьком, їздити з ним у відпустки, якщо вони особисто цього не захочуть.

Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив у якій вказує на те, що його право на безперешкодне спілкування та безпосередню участь в житті та вихованні дітей порушено з боку відповідача. Він постійно піклувався про дітей з їх народження, займався їх вихованням та утримував їх матеріально, навіть після розірвання шлюбу. Позивач виключно позитивно характеризується за місцем роботи не лише зі сторони колег, але й начальника, в прямому підпорядкуванні якого він перебуває. Вважає, що відповідач веде агресивну лінію поведінки стосовно його обізнаності щодо стану здоров`я їх дітей, про яке він не має можливості оперативно дізнаватись, оскільки окремо від них проживає. Вважає, що його позовні вимоги ніяким чином не порушують права та інтереси їх дітей які завжди залюбки проводили з ним час. І лише після розлучення із відповідачем стали поводити себе в її присутності неохоче. Однією із підстав, яка спонукала позивача до звернення із позовом в суд, це зміна відповідачем замка у вхідних дверях квартири, яка належить на праві власності його батькові та в якій відповідач проживає разом із дітьми. Внаслідок чого він був позбавлений об`єктивної можливості доступу до вказаного житлового приміщення. В силу відносин, які склались між ними, спільне перебування та зустрічі з дітьми в присутності матері є неможливими. Вважає, що їх діти, в силу свого віку, можуть деякий час проводити без присутності матері. Вважає, що його вимоги є належним та ефективним способом захисту права, який націлений, в першу чергу, на забезпечення інтересів дітей.

ОСОБА_2 подала суду заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 у якому вказує на те, що відповідач не заперечує того, що він проводить час із їхніми дітьми та має вільний доступ до квартири, що підтвердженням того, що вона не чинить йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Вона розуміє, що батько має право зустрічатися та проводити час із синами, а тому не чинила та не чинить перешкод у їх спілкуванні. Щодо бажання позивача бачитись із дітьми без її присутності, вона не заперечувала та не перешкоджала їх зустрічам. Зазначає, що їх сини є дорослими та можуть самостійно вирішувати коли і як їх бачитися із батьком. Однак, батько, всупереч волі синів, намагається за допомогою рішення суду змусити їх проводити час з ним та його батьками.

У даній справі 08 лютого 2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Баранець О.А. в судовому засіданні вважають, що при ухваленні рішення слід, в першу чергу, врахувати інтереси дітей. Позивач ОСОБА_2 заперечила щодо вчинення перешкод позивачу у побаченні з дітьми. Крім цього, вважає, що запропонований графік побачень органом опіки та піклування, позивача із синами буде відповідати інтересам дітей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу розглядати без їх участі за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, розірвано.

У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 06 липня 2005 року Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) та син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно наявних характеристик з місця роботи позивач та відповідач характеризуються із позитивної сторони, є відповідальними працівниками.

Згідно наявних при матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_1 на протязі 2020 року неодноразово перераховував суми грошових коштів на рахунок ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_2 є турботливою, відповідальною та люблячою матір`ю, діти перебувають під її наглядом та опікою, Відповідач часто приходить до дітей, перебуває у них вдома, відтак вважають, що йому ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми.

Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення способу участі у їх вихованні, орган опіки та піклування вважає за доцільне: рекомендувати ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за попередньою домовленістю з синами та за бажанням дітей; рекомендовано матері ОСОБА_2 поважати права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми.

Згідно з ч.ч. 2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.

Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, врахувавши інтереси неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Визначаючи графік участі позивача у спілкуванні та вихованні неповнолітніх синів, суд частково враховує висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, пояснення матері та батька дітей, бажання батька більше часу провадити із своїми синами, враховує якнайкращі інтереси та права дітей та приходить до висновку, що побачення дитини із батьком слід проводити в такі дні: щосуботи з 10.00 год. до 17.00 год.; щонеділі з 10.00 год. до 17.00 год., а також у день народження дітей та релігійних свят, за місцем їх проживання, а за бажанням самих дітей - за місцем проживання батька. В усі інші дні, за домовленістю із матір`ю дітей та їх бажанням. Побачення та спілкування з дітьми проводити самостійно, без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька, за бажанням дітей. В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 своїх неповнолітніх дітей проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самих дітей. При цьому, встановлюючи зазначений графік участі позивача у спілкуванні з дітьми, суд вважає, що такий графік спілкування позивачем із синами буде найкраще враховувати інтереси самих дітей, їх життя, зайнятість у процесі здобуття шкільної освіти, дозвіллі та відпочинку. При цьому, задовольняючи частково позов, суд зазначає, що у судовому засіданні не знайшли підтвердження факти вчинення відповідачем ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із їх неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з неповнолітнім дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проводити в такі дні:

-щосуботи з 10.00 год. до 17.00 год.

-щонеділі з 10.00 год. до 17.00 год.

а також у день народження дітей та релігійних свят, за місцем їх проживання, а за бажанням самих дітей - за місцем проживання батька.

В усі інші дні, за домовленістю із матір`ю дітей та їх бажанням.

Побачення та спілкування з дітьми проводити самостійно, без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька, за бажанням дітей.

В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 своїх неповнолітніх дітей проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самих дітей.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлене 28 травня 2021 року

Головуючий суддяВ. В. Ромазан