Постанова

Іменем України

10 червня 2021 року

м. Київ

справа № 361/2027/19

провадження № 61-10725св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - Броварська міська рада Київської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Броварської міської ради Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., у справі за позовом Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року Броварська міська рада Київської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, про усунення від права на спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв. м та житловою площею 41,8 кв. м (далі - квартира), яка належала померлому ОСОБА_2 на праві власності, набутою ним в порядку безоплатної приватизації, згідно свідоцтва про право на власність, виданого Управлінням комунальної власності Броварської міської ради.

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований один у спірній квартирі. Останні півроку життя, він, як одинока особа, що не має родичів, проживав у відділенні стаціонарного догляду для постійного проживання Броварського територіального центру соціального обслуговування, до якого був зарахований згідно путівки № 1, виданої управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області та наказу від 06 лютого 2018 року № 27 ОД. З листопада 2017 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у Броварській центральній районній лікарні з приводу перелому шийки лівого стегна, де отримав весь необхідний об`єм медичної допомоги. Оскільки ні дітей, ні родичів, які б могли опікуватися ним, не було, а він потребував постійного цілодобового догляду, головний лікар клопотав про переведення його до центру соціального обслуговування.

Позивач вказував на те, що майже рік опікування та догляд за померлим ОСОБА_2 здійснювалося соціальними службами міста, поховання ОСОБА_2 здійснювалося у відповідності до статті 16 Закону України «Про поховання та похоронну справу» спеціалізованим комунальним підприємством «Броварська ритуальна служба» за кошти місцевого бюджету як безрідного, оскільки жодного з родичів померлого неможливо було встановити.

Згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 17 липня 2018 року № 478, у зв`язку з відкриттям спадщини ОСОБА_2 , відділу з житлових питань виконавчого комітету доручено звернутися до суду щодо визнання спадщини відумерлою, а комунальному підприємству «ЖЕК-4», на балансі якого знаходить майно, вжити необхідні заходи щодо його схоронності.

Відповідно до статей 15, 30 ЖК України та на виконання рішення виконкому Броварської міської ради Київської області від 17 липня 2018 року № 478, виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області за розпорядженням міського голови від 25 вересня 2018 року № 158-ОД створено комісію по перевірці схоронності та використання спірної квартири. Перевіркою встановлено, що майже рік у квартирі ніхто не проживає, її мешканець був направлений до лікарні у кінці 2017 року, він був одиноким, рідних не мав, за результатами перевірки складено відповідний акт від 26 вересня 2018 року, квартиру опломбовано. Заборгованість за комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виникла ще на початку 2015 року, на даний час заборгованість тільки за ці послуги складає 5 926,00 грн.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 заявляє себе рідною племінницею померлого ОСОБА_2 . Зверталася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, що підтверджується копією листа Жовтневого суду від 19 листопада 2018 року та копією ухвали Жовтневого районного суду.

25 лютого 2019 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя ухвалено рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Посилаючись на те, що померлий ОСОБА_2 в силу свого похилого віку - 90 років, не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, тобто був безпорадний, до того ж і через важку хворобу - перелом шийки лівого стегна потребував цілодобового стороннього догляду, а відповідачка свідомо ухилялась він надання такої допомоги та залишила його у бездоглядному, безпорадному стані, а також не здійснювала поховання свого дядька та не була присутня на похороні, позивач просив суд усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2019 року позов задоволено.

Усунено ОСОБА_1 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Броварської міської ради Київської області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 має тяжку хворобу, перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку з чим не мала змоги піклуватися та доглядати за спадкодавцем ОСОБА_2 . Однак, з показів представників сторін та свідків, судом встановлено, що відповідачу та її рідним було достеменно відомо про тяжкий стан дядька ОСОБА_2 , який перебував на повному державному утриманні, оскільки потребував сторонньої допомоги та постійного побутового догляду. ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження неможливості її рідних здійснювати догляд та піклування за тяжко хворим ОСОБА_2 , для якого вони були єдиними родичами.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , третя особа - Броварська міська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування відмовлено.

Стягнено з Броварської міської ради Київської на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 881, 50 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову, апеляційний суд, з урахуванням умов, передбачених статтею 1224 ЦК України, виходив з того, що ОСОБА_1 має тяжку хворобу, у зв`язку із чим перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги та не мала змоги піклуватися та доглядати за ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 мала можливість і свідомо ухилялась від надання допомоги спадкодавцю. Висновок суду, що надавати таку допомоги мали можливість члени сім`ї ОСОБА_1 , не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

17 липня 2020 року Броварська міська рада в особі адвоката Шкардун М. В., засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та залишити в силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, посилаючись на неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду щодо стану здоров`я ОСОБА_1 не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, не містить посилань на відповідні аркуші справи та є безпідставний.

Через похилий вік, тяжку хворобу - перелому шийки лівого стегна спадкодавець ОСОБА_2 перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, в зв`язку з чим перебував на піклуванні у медичних установах органу місцевого самоврядування; похоронений комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області, як одинока особа. Відповідач була єдиною його родичкою, була обізнана про стан його здоров`я, жодних дій щодо надання спадкодавцеві допомоги, обумовленої його безпорадним станом, не вчиняла.

Відповідач жодним доказом не спростував докази позивача щодо предмету та підстав позову.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Броварського міськрайонного суду Київської області.

Справа надійшла до Верховного Суду у серпні 2020 року.

Фактичні обставини, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а. с. 18).

Померлому ОСОБА_2 на праві приватної власності належала спірна квартира (а. с. 9).

У спірній квартирі померлий був зареєстрований один, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 червня 2018 року № 1-10/499 (а. с. 10).

ОСОБА_2 проживав в місті Макіївка, був депутатом Макіївської міської ради у 1967 році, мав статус ветерана війни та учасника бойових дій, був лікарем в місті Бровари у 1970 році, працював в Броварській лікарні, був депутатом Броварської районної ради виборчого округу № 71 (посвідчення № 71), з 1970-1975 роки був почесним громадянином міста Бровари, отримував подяки за гарну роботу та вагомий вклад в медицину (а. с. 125-127).

На підставі заяв від 06 лютого 2018 року, підписаної ОСОБА_2 , останнього прийнято до відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання, так як він потребував цілодобового стороннього догляду і побутового обслуговування, 75 % його пенсії з 06 лютого 2018 року перераховано на потреби відділення стаціонарного догляду Броварського міського територіального центру соціального обслуговування (а. с. 12, 130).

В період його проживання на повному державному утриманні, у відділенні стаціонарного догляду з 06 лютого 2018 року по 19 червня 2018 року, розмір сум, отриманих Територіальним центром з пенсії ОСОБА_2 , становив: березень 2018 року - 4 436,42 грн, квітень 2018 року - 4 776,07 грн, травень 2018 року - 4 776,074 грн, червень 2018 року - 3 024,84 грн. Всього 17 013,40 грн (а. с. 132).

Відповідно до акту від 22 червня 2018 року, встановлено, що 21 червня 2018 року працівниками Територіального центру отримано та передано кошти (пенсію за 2 місяці покійного підопічного ОСОБА_2 ) в розмірі 12 736,18 грн. Зазначені кошти мали зберігатися шість місяців до можливої появи законних родичів, в іншому випадку, після закінчення 6-ти місячного терміну, кошти будуть використовуватися та фіксуватися актами для потреб Територіального центру, зокрема стаціонарного відділення (а. с.130-133).

Відповідно до листа головного лікаря Броварської ЦРЛ ОСОБА_6 від 03 січня 2018 року № 15, з 28 листопада 2017 року померлий ОСОБА_2 перебував в лікарні на стаціонарному лікуванні, госпіталізований з приводу перелому шийки лівого стегна. Потребував стороннього догляду (а. с.13).

Згідно путівки управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 06 лютого 2018 року № 1, ОСОБА_2 був направлений до Броварського міського територіального центру соціального обслуговування на державне утримання, пенсію отримував у Броварському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в розмірі 5 767,81 грн. Строк дії путівки до 06 червня 2018 року (а. с.11).

Наказом Броварського міського територіального центру соціального обслуговування від 06 лютого 2018 року № 27 ОД, ОСОБА_2 зарахований на тимчасове проживання та повне державне утримання до відділення стаціонарного догляду Броварського міського територіального центру соціального обслуговування (а. с. 12).

19 червня 2018 року листом за № 278 директор Броварського міського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_5 звернувся до виконуючого обов`язки міського голови - заступника міського голови Голубовського Г.П. про сприяння в організації поховання підопічного відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання Територіального центру ОСОБА_2 , одинокого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , як безробітного (а. с. 14).

Поховання ОСОБА_2 здійснювалося у відповідності до статті 16 Закону України «Про поховання та похоронну справу» спеціалізованим комунальним підприємством «Броварська ритуальна служба», відповідно листа Броварського міського територіального центру соціального обслуговування, який уклав договір-замовлення № 416 на організацію та проведення поховання. Згідно вказаного договору, вартість поховання становила в розмірі 1958,32 грн. Труна, хрест металевий, вінок, стрічка, костюм, подушка на суму 1890 грн. - надані безкоштовно (а.с.15-16).

Згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 17 липня 2018 року № 478, у зв`язку з відкриттям спадщини ОСОБА_2 , відділу з житлових питань виконавчого комітету доручено звернутися до суду щодо визнання спадщини відумерлою, а комунальному підприємству «ЖЕК-4», на балансі якого знаходить майно, вжити необхідні заходи щодо його схоронності (а. с. 17).

Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області за розпорядженням міського голови від 25 вересня 2018 року № 158-ОД створено комісію по перевірці схоронності та використання спірної квартири. Перевіркою встановлено, що майже рік у квартирі ніхто не проживає, її мешканець був направлений до лікарні у кінці 2017 року, він був одиноким, рідних не мав, за результатами перевірки складено відповідний акт від 26 вересня 2018 року, квартиру опломбовано. Заборгованість за комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виникла ще на початку 2015 року, на даний час заборгованість тільки за ці послуги складає 5 926,00 грн (а. с.18, 19).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від 25 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задоволено, встановлено факт, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.122-123).

Також судами встановлено, що ОСОБА_1 має тяжку хворобу - Са правої молочної залози з метастазами в легені та підключичних і пекторальних лімфовузлів, проходить лікування в Донецькому онкоцетрі, перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку з чим не мала змоги піклуватися та доглядати за спадкодавцем ОСОБА_2 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанцій відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України, передбачено право на спадкування, яке відповідно, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

Підстави усунення від права на спадкування передбачені статтею 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини шостої статті 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судами ОСОБА_1 має тяжку хворобу - Са правої молочної залози з метастазами в легені та підключичних і пекторальних лімфовузлів, що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а. с. 118), проходить лікування в Донецькому онкоцетрі, у зв`язку із чим перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги та не мала змоги піклуватися та доглядати за ОСОБА_2 .

Тому відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції правильно виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення відповідачки від права на спадкування за частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, оскільки позивачем не доведено, що спадкоємець ОСОБА_1 мала можливість і свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, що могло бути підставою для усунення її від права на спадкування.

Крім того, позивачем не доведено, що спадкодавець потребував допомоги саме відповідачки, а остання свідомо ухилялися від надання такої допомоги спадкодавцю.

Виходячи з зазначеного, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову Броварської міської ради Київської області, оскільки підставою для усунення від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України є сукупність обставин, які позивачем доведено не було.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, які відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Броварської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук