ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/901/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Ганіної М.Д., представника заявника - адвоката Пасічняка І.Я., представника ПАТ «УкрСиббанк» Захожої Д.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі №753/22568/14 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року у справі №753/22568/14 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист.

27 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 08.06.2016 Дарницьким районним судом м. Києва у цивільній справі № 753/22568/14 по стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 233 109,45 грн. до розгляду заяви по суті; визнати виконавчий лист, виданий 08.06.2016 Дарницьким районним судом м. Києва у цивільній справі № 753/22568/14, в якому зазначено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 233 109,45 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2021 року, вказану заяву передано для розгляду судді Якусику О. В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року розгляд заяви призначено на 21 вересня 2021 року.

20 вересня 2021 року заявником до суду подано клопотання про зупинення виконання за виконавчим листом, в якому заявник просить до розгляду її заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по суті зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 8 червня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва по цивільній справі № 753/22568/14 по стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 233109,45 грн.

21 вересня 2021 року представником ПАТ «Укрсиббанк» подано письмові пояснення, в яких стягувач просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що виконавчі листи у справі № 753/22568/14, видані 8 червня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва, містять номер справи, що спростовує доводи заявника про невідповідність виконавчого листа вимогам передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження»; зазначає, що на державного виконавця не покладено обов`язку перевіряти наявність повного тексту рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а звільнення в подальшому судді з посади не є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

21 вересня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва зупинено виконання за виконавчими листами, виданими Дарницьким районним судом міста Києва 8 червня 2016 року у справі № 753/22568/14 на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 7 травня 2015 року у справі №753/22568/14 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 106 552 гривні 34 копійки нарахованої пені за прострочення сплати за кредитом, 126 557 гривень 11 копійок нарахованої пені за прострочення відсотків, а всього: 233 109 гривень 45 копійок за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року.

Розгляд справи призначено на 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи № 753/22568/14, заслухавши пояснення заявника та інших учасників справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 травня 2015 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборговані 63871 долар США 85 центів за кредитом, 22581 долар США 93 цента за відсотками, а всього 86453 долара США 78 центів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 106552 гривні 34 копійки нарахованої пені за прострочення сплати за кредитом, 126557 гривень 11 копійок нарахованої пені за прострочення відсотків, а всього : 233109 гривень 45 копійок за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1827 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1827 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 вказує на те, що виконавчий лист не відповідає вимогам до виконавчого документу, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у ньому не вказаний номер рішення згідно з яким видано виконавчий документ; у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній повний текст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року; після ознайомлення з матеріалами справи № 753/22568/14 з`ясувалося, що матеріали справи містять три примірники вступної та резолютивної частини заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року з трьома різними датами набрання законної сили рішенням: 6 червня 2016 року, 4 липня 2016 року, 20 листопада 2017 року; відповідно до матеріалів цивільної справи представником АТ «Укрсиббанк» було отримано 6 виконавчих листів, в тому числі виконавчий лист від 8 червня 2016 року за одним рішенням виданий Дарницьким районним судом м. Києва у двох ідентичних примірниках.

Оцінюючи вказані доводи заявника, суд зауважує, що з матеріалів справи № 753/22568/14 вбачається, що як у виконавчому документі, так і в рішенні суду вказано номер рішення суду, а відтак твердження заявника є помилковими. Виконавчі листи у справі № 753/22568/14 видані та оформлені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідають вимогам до виконавчого документа, визначеним цим Законом, отже підлягають примусовому виконанню.

Доводи заявника щодо видачі судом декількох примірників виконавчих документів не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з резолютивної часники заочного рішення суду заборгованість за кредитним договором та пеня стягнуті з відповідачів солідарно. Частиною 2 статті 368 ЦПК України (у редакції, чинній на дату видачі виконавчих листів) встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Отже, якщо кілька відповідачів, до яких було пред`явлено вимогу, солідарно відповідають за зобов`язанням, судом на кожного з боржників видається окремий виконавчий лист, який має містити застереження про те, що стягнення є солідарним.

Стосовно доводів заявника про те, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд враховує правову позицію, викладену, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 593/841/14-ц, відповідно до якої порушення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Натомість пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження

Верховний Суд у зазначеній постанові вказав, що встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо доводів заявника про відсутність повного тексту рішення та відсутність його публікації у Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Так, у рішенні «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року Суд вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Дійсно, як свідчать матеріали справи, судом не було виготовлено повний текст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року і наведені у заяві доводи ОСОБА_1 є слушними і заслуговують на увагу. Водночас, суд враховує, що постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 787-VIII суддю Дарницького районного суду міста Києва Куренкова Є.С., який ухвалював рішення у цій справі, звільнено з посади судді, і процесуальним законодавством не врегульовано питання виготовлення повного тексту рішення суду у такій ситуації та порядок набрання ним законної сили.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року, однак вказана заява була повернута у зв`язку із несплатою ним судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Доказів апеляційного оскарження заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року або неможливості його оскарження відповідачами матеріали справи не містять, а тому суд відхиляє посилання заявника на порушення його прав, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як на підставу для звільнення його від обов`язку виконувати рішення суду та підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 260, 354, 432, п.п. 17.3, п.17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі №753/22568/14 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 6 червня 2022 року.

Суддя О.В. Якусик