Постанова

Іменем України

02 лютого 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/3283/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря: Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва про відмову у відкритті провадження

від 07 грудня 2020 року

в складі судді Журибеди О.М.

у цивільній справі №759/21495/20 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21»

про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про захист прав споживачів, в якому посилаючись на порушення відповідачем його прав як споживача, щодо користування житлово-комунальними послугами та квартирою, просив:

1) визнати позивача (співвласника буд. АДРЕСА_1 ) споживачем житлово-комунальних послуг з утримання спільного майна будинку АДРЕСА_1 (далі - ЖКП б.21) з відповідними позивачу правами споживача ЖКП б. 21, визначеними законодавством, в тому числі Законом України "Про захист прав споживачів" та проавом позивача/споживача на безперервне надання позивачу послуги електропостачання, яка являється умовою безперервного користування позивачем квартирою АДРЕСА_2 для задоволення особистих потреб, та яка являється складовою ЖКП б. 21, якими позивач користується для задоволення особистих потреб;

2) визнати незаконним Рішення Загальних Зборів ОСББ «Петрицького 21» 01.08.2019, затвердженого Протоколом №1 від 16.08.2019: «7. Ухвалити можливість призупиняти користування внутрішньо-будинковими комунікаціями співвласниками-боржниками, які мають заборгованість по сплаті разових та щомісячних внесків, більш ніж 3 місяці, для чого уповноважити Правління та Голову правління ОСББ «Відпочинок» вчиняти всі необхідні для цього дії та підписати необхідні документи в межах статуту та чинного законодавства»;

3) визнати Рішення Загальних Зборів ОСББ «Петрицького 21» 01.08.2019, затвердженого Протоколом №1 від 16.08.2019: «7. Ухвалити можливість призупиняти користування внутрішньо-будинковими комунікаціями співвласниками-божниками, які мають заборгованість по сплаті разових та щомісячних внесків, більш ніж 3 місяці, для чого уповноважити Правління та Голову правління АОСББ «Відпочинок» вчиняти всі необхідні для цього дії та підписати необхідні документи в межах статуту та чинного законодавства» таким, що обмежує право позивача в безперервне користування ЖКП б 21, безперервне користування квартирою АДРЕСА_2 , яка належить позивачу, в якій позивач проживає;

4) визнати незаконним рішення/дії Правління ОСББ б.21 щодо припинення позивачу можливості безперервного користування внутрішньо-будинковими інженерними мережами, можливості безперервного користування ЖКП б.21, а саме припинення можливості позивачу користування послугою електропостачання квартирою АДРЕСА_2 без рішення суду;

5) заборонити відповідачу припиняти можливість користування позивачем внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме припиненню можливості користування електричними мережами б. 21 без рішення суду.

В обґрунтування позову вказував, що більшість рішень Загальних Зборів ОСББ буд. 21 порушують його права, щодо користування ЖКП б. 21, та користування квартирою АДРЕСА_2 , як частини будинку АДРЕСА_1 .

Також вказував, що звертався до відповідача з вимогою щодо обґрунтування розміру складових послуг, які включені у розмір щомісячного внеску та додаткових внесків, однак відповідачем відмовлено в обґрунтуванні таких вимог позивача.

Крім того, посилається на те, що він не є членом ОСББ.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2020 відмовлено у відкриті провадження у справі, у зв'язку з тим, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір повинен вирішуватися за правилами ГПК України, незалежно від суб`єктного складу.

Зазначив, що він звернувся до суду цивільної юрисдикції для вирішення спору, що стосується майнових та житлових правовідносин. Однак, суд першої інстанції даної обставини не врахував, не застосував положення ч. 1 ст. 19 ЦПК України, за приписами якої, в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з житлових правовідносин.

Також зазначив, що даний спір не відноситься до корпоративних відносин, оскільки позивач є фізичною особою, яка не є членом ОСББ. Дані обставини були наведені у позовній заяві, але безпідставно не взяті до уваги суду при постановленні оскаржуваної ухвали.

Суд безпідставно посилається на висновки Верховного Суду, щодо наявності корпоративних ознак даного спору, та що даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказував, що висновки суду є непослідовними, а саме судом зазначено в ухвалі, що спір стосується приватного інтересу - права ОСОБА_1 , як співвласника майна багатоквартирного будинку, та в цей же час суд доходить протилежного висновку, про те що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Судом проігноровані, подані позивачем до позовної заяви, додатки.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників, які не з`явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позивач є членом ОСББ та між сторонами виник корпоративний спір.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір, і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що він не є членом ОСББ, спір стосується майнових та житлових правовідносин. Також посилався на порушення відповідачем його прав, як споживача, у зв`язку з чим і звернувся до суду з позовом, в якому, серед іншого, просив визнати його споживачем та захистити його право на користування житловим приміщенням.

Дійсно, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ОСББ «Петрицького 21», а саме щодо права ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 , користуватися житлово-комунальними послугами, який не є членом створеного в будинку ОСББ.

Отже, у даній справі позивач не є членом ОСББ «Петрицького 21», оспорює рішення загальних зборів ОСББ, щодо обмеження його права користуватися внутрішньо-будинковими комунікаціями, інженерними мережами, житлово-комунальними послугами, внаслідок чого порушуються його права користування нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених, на його думку, житлових та майнових прав, а відтак він і не пов'язаний корпоративними відносинами з відповідачем.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту не є підставою для зміни предметної юрисдикції, оскільки статус позивача, як фізичної особи, яка не пов`язана корпоративними відносинами з ОСББ «Петрицького 21», і конкретний спосіб захисту обирається позивачем, відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, тоді як суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, відповідно до вимог статті 5 ЦПК України.

Зважаючи на те, позивач, який не є членом ОСББ, в позовній заяві просить визнати його споживачем та оспорює рішення загальних зборів ОСББ, оскільки вважає, що останні обмежують його можливість користуватися внутрішньо-будинковими комунікаціями, інженерними мережами, житлово-комунальними послугами, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду щодо розгляду даної справи за правилами господарського судочинства.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, внаслідок дійшов помилкового висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374, ч. 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай