Ухвала

10 червня 2021 року

м. Київ

справа № 642/5574/14

провадження № 61-8559ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державне підприємство «Східгеоінформ» про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державне підприємство «Східгеоінформ» про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0713 га, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,0789 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначали, що відповідач порушив межі земельних ділянок, побудував паркан та знищив насаджені ними на своїх земельних ділянках рослини.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ними права власності на земельні ділянки, а саме прибрати паркан, встановлений по всій довжині поміж земельних ділянок АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року провадження у вказаній справі закрито з підстав, передбачених пунктом

1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду.

У травні 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позов у даній справі стосується поновлення в натурі меж земельних ділянок, які належать сторонам на праві власності, а не усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 пред`явили позов саме про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, не звернув уваги на обраний позивачами предмет позову та на те, що сторони є власниками земельних ділянок. Межі земельних ділянок АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 встановлено в натурі (на місцевості), а вимоги позивачів стосуються усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та не стосуються погодження меж між земельними ділянками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу до того ж суду для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у суду першої інстанції не було.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до того ж суду для продовження розгляду не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державне підприємство «Східгеоінформ» про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров