Справа № 226/846/21

Справа 226/846/21
Провадження № 2/226/370/2021
і м е н е м У к р а ї н и
14 червня 2021 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі ОСОБА_2 (не з`явилася),
ОСОБА_3 (не з`явилася),
ОСОБА_4 (не з`явилася),
ОСОБА_5 (не з`явилася),
ОСОБА_6 (не з`явилася),
третя особа представник органу опіки та піклування
Служба у справах дітей Виконавчого комітету
Мирноградської міської ради Скрипник Г.С.,
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування служба у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 27.06.2013, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач ОСОБА_2 є дружиною її сина, а відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 її діти. Всі відповідачі з 21.11.2016 зареєстровані в квартирі позивача, але фактично з часу реєстрації житлом не користувались. Відповідачі виїхали у невідомому напрямку і де зараз вони, їй невідомо, вони з нею не спілкуються. Нині позивач має намір поміняти належну їй квартиру, перешкодою в цьому є реєстрація в ньому ОСОБА_2 та її дітей. У зв`язку з цим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом.
В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просила задовольнити їх.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства за місцем офіційної реєстрації.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Скрипник Г.С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову щодо визнання відповідачів таким, що втратили право користування житлом. Зазначила, що на вимогу служби у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради Столовська Г.С. надала відомості про місце перебування та навчання відповідачів у Російській Федерації. В документах зазначено, що мати разом з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Вислухавши пояснення позивача і третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу від 27 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г. (а.с.7-8).
Згідно довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №2528 від 03.03.2021, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, крім власника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актом №107 від 16.03.2021, складеним координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , але з 2016 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 12). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які багато років живуть поруч з позивачем у спільному багатоквартирному будинку. Зазначили, що з відповідачами взагалі не знайомі і ніколи їх не бачили у належній позивачу квартирі.
Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що з 2016 року квартира АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не використовується, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку його використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в квартирі не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача.
Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т.О.Коваленко