ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5040/21 Справа № 204/1919/20 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 , треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі АБ «Укргазбанк»), ОСОБА_2 , в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1275, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем 12 березня 2020 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення № 69, № НОМЕР_1 загальною площею 602,4 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за рахунок якого, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» за кредитним договором №26/ф/6 від 05 лютого 2008 року у загальному розмірі 42 371 831, 74 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 05 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26/ф/6. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Відповідачем-1, Позивачем та ОСОБА_2 (далі - Відповідач-2), було укладено договір іпотеки №26/ф/6/1з від 05 лютого 2008 року без оформлення заставної, за яким в іпотеку передано житлове нерухоме майно: нежитлові приміщення № 69, № 70, загальною площею 602,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , що належать Позивачу та Відповідачу-2 на праві особистої приватної власності по 1/2 частини кожному на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2004 року. Згодом, 11.07.2012 року до Кредитного договору було внесено зміни шляхом укладення договору про внесення змін №1. Так само 11.07.2012 року до Договору іпотеки внесено зміни шляхом укладення договору про внесення змін №1.

У березні 2020 року, у зв`язку з отриманням від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. постанови про відкриття виконавчого провадження №61608736 від 19 березня 2020 року, Позивач дізнався, що 12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 1275, яким запропоновано звернути стягнення на нежитлові приміщення № 69, № 70 загальною площею 602,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Виконавчим написом запропоновано за рахунок коштів отриманих від реалізації нежитлових приміщень задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» за кредитним договором №26/ф/6 від 05.02.2008 року у загальному розмірі 42 371 831,74 гривень. Строк, за який проводиться стягнення з 12 січня 2015 року по 29 вересня 2019 року.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису, позивач вважає, що виконавчий напис №1275 від 12 березня 2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримався ні вимог щодо безспірності вимог стягувана, ні строків, в які можливо вчинити виконавчий напис. На день вчинення виконавчого напису (12.03.2020 року) між Позивачем та Відповідачем-1 існували та існують зараз судові спори щодо суми боргу за Кредитним договором, що виключає факт безспірності заборгованості для вчинення виконавчого напису, зокрема у цивільних справах № 204/6797/16-ц, №204/1853/19, які на даний час не розглянуті по суті. З огляду на те, що інформація про наявність судових спорів знаходиться у публічному доступі, більше того Відповідач-1, як сторона в обох справах, про них обізнаний, Відповідач-1 повинен був довести її до відома нотаріуса, а той, у свою чергу, мав можливість перевірити її. Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис за наявності спорів щодо суми бopгy за кредитним договором, а також щодо недійсності Кредитного договору, тобто за відсутності факту безспірності заборгованості, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вказані норми є імперативними та не мають виключень їх застосування, однак, на порушення вказаних вимог, Відповідач-1 звернувся до нотаріуса в той час, коли трирічний строк з моменту виникнення права вимоги вже сплинув. Зокрема у виконавчому написі зазначений період: з 12 січня 2015 року по 29 вересня 2019 року, отже право вимоги виникло саме з 12 січня 2015 року. Таким чином, як заявив сам Банк, трирічний строк з дня виникнення у Банку права вимоги до Позивача на підставі вищевказаного Кредитного договору та Договору іпотеки закінчився 12 січня 2018 року, а виконавчий напис нотаріусом, як зазначалось вище, вчинено 12 березня 2020 року, тобто, після спливу трирічного строку. З огляду на це, під час вчинення виконавчого напису нотаріуса передбачений законом трирічний строк уже сплинув. Виконавчий напис вчинено з простроченням більше двох років після спливу трирічного, строку з дня виникнення права вимоги, а отже останній є таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1275, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем 12 березня 2020 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення № 69, № НОМЕР_1 загальною площею 602,4 м2, за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 ), які належать на праві особистої приватної власності по 1/2 частини кожному: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» за кредитним договором №26/ф/6 від 05 лютого 2008 року у загальному розмірі 42 371 831, 74 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 надав суду відзив на скагу, в якому посилається на її необгрунтованість та вважає такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26/ф/6, за яким позичальнику встановлено кредитну лінію у розмірі 3 879 667 доларів США /т.1, а.с.211-216/.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений договір іпотеки №26/ф/6/1з від 05 лютого 2008 року, за яким в іпотеку передано житлове нерухоме майно: нежитлові приміщення № 69, № 70 загальною площею 602,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності по 1/2 частини кожному на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2004 року /т1, а.с.223-226, 231-232/.

11 липня 2012 року до Кредитного договору було внесено зміни шляхом укладення договору про внесення змін №1. Так само 11 липня 2012 року до Договору іпотеки внесено зміни шляхом укладення договору про внесення змін №1 /т.1, а.с.217-222, 228-229/.

12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №1275, яким запропоновано звернути стягнення на нежитлові приміщення № 69, № 70 загальною площею 602,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 ), які належить на праві особистої приватної власності по 1/2 частини кожному: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Виконавчим написом запропоновано за рахунок коштів отриманих від реалізації нежитлових приміщень задовольнити вимоги АБ «Укргазбанк» за кредитним договором №26/ф/6 від 05 лютого 2008 року у загальному розмірі 42 371 831,74 гривень. Строк, за який проводиться стягнення з 12 січня 2015 року по 29 вересня 2019 року /т.1, а.с.137/.

19 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вурхан-Крутоус Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61608736 від 19 березня 2020 року з примусового виконання виконавчого напису /т.1, а.с. 11-12/.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, на день вчинення виконавчого напису (12 березня 2020 року) між ОСОБА_1 та АБ «Укргазбанк» існували та існують зараз судові спори щодо суми боргу за кредитним договором №26/ф/6 від 05 лютого 2008 року.

Зокрема ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі № 204/6797/16-ц за позовом АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , предметом розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором, на забезпечення якого було укладено іпотечний договір, на якому нотаріусом було вчинено оскаржуваний виконавчий напис (ЄДРСР № 63082690).

Не погоджуючись з розміром заборгованості ОСОБА_1 в межах розгляду зазначеної справи було заявлено клопотання, яке задоволено ухвалою суду від 15 червня 2017 року, призначалася судова економічна експертиза, на вирішення якої ставилися питання щодо встановлення розміру фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед банком, за кредитним договором №26/ф/6 від 05 лютого 2008 року з урахуванням змін, періоду та розміру застосованих банком процентних ставок, нарахованих відсотків, підтвердження документально факту видачі або перерахування у повному обсязі кредитних коштів та їх суми за кредитним договором № 26/ф/6 від 05 лютого 2008 року, з урахуванням змін та відповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором (ЄДРСР 67287333). За наслідками її проведення до суду надійшов висновок № 3059/3060-17 від 15 травня 2018 року судово-економічної експертизи по вказаній цивільній справі, яким виявлено невідповідність розрахунку заборгованості банку умовам кредитного договору /т.1, а.с.107-109/.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року провадження у згаданій справі №204/6797/16 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №204/1853/19 за позовом ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк» про визнання правочину недійсним. Ця ухвала була залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 04 липня 2019 року справі №204/6797/16 (ЄДРСР № 82850044).

Отже спір стосовно заборгованості за Кредитним договором виник 15 листопада 2016 року та існував на дату вчинення виконавчого напису (12 березня 2020 року), та на даний час не розглянутий по суті.

В свою чергу, як згадано вище, підставою для зупинення провадження у вказаній справі стало необхідність вирішення іншого спору між ОСОБА_1 та АБ «Укргазбанк», про визнання недійсним Договору № 1 про внесення змін до Кредитного договору які стосувалися суми кредиту та заборгованості.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі № 204/1853/19 за позовом ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та за позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , АБ «Укргазбанк» про визнання правочину недійсним (ЄДРСР № 82059126). Станом на дату вчинення виконавчого напису та на дату подання цієї позовної заяви справа не розглянута, рішення суду по суті спору не винесене. Можливе задоволення позовних вимог у вказаній справі матиме наслідком зміну обсягу прав та обов`язків сторін за кредитним та іпотечним договором та прямо впливатиме на розмір заборгованості, що не спростовано банком.

Таким чином, з огляду на те, що інформація про наявність судових спорів знаходиться у публічному доступі, Банк, як сторона в обох справах, про них обізнаний, а тому кредитор мав довести зазначені обставини до відома нотаріуса, а той, у свою чергу, мав можливість, відповідно до ст. 46-1 ЗУ «Про Нотаріат» перевірити її. Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на дату вчинення виконавчого напису (12 березня 2020 року) тривали та не були розглянуті по суті судові спори між Банком та позичальником про визначення суми заборгованості за Кредитним договором та її стягнення, тобто сума заборгованості за кредитним договором не була безспірною.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що банк пропустив передбачений законом трирічний строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд першої інстанції виходив з того, що банк набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки 21 жовтня 2016 року, звернувшись до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі № 204/6797/16-ц, отже мав право на звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису з зазначеної дати до 21 жовтня 2019 року, однак звернувся з заявою лише 24 січня 2020 року /т.1, а.с.138/.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису банк просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості нарахованої за період з 12 січня 2015 року по 29 вересня 2019 року, що також свідчить про пропуск банком трирічного строку для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, судом встановлено, що нотаріусом вчинено виконавчий напис за наявності спорів щодо суми бopгу за кредитним договором, спору щодо дійсності кредитного договору (Договору про внесення змін до нього), пропуск банком трирічного строку для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися

до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках

і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша

статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат»

та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого

2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться

у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться

у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів,

за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку

на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

З огляду на викладене, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ґрунтується на матеріалах справи та прийнятий відповідно до норм закону.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною спростовуються тим, що при розгляді цивільної справи про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором боржник заперечує суму заборгованості, у зв`язку з чим в справі проведено економічну експертизу, за результатами якої складено висновок, яким виявлено невідповідність розрахунку заборгованості банку умовам кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що банком у жовтні 2019 року було надіслано боржникам вимогу про усунення порушень невиконання умов кредитного договору, а тому не пропущено трирічний строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису також спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки банк змінив строк виконання зобов`язання звернувшись до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитом достроково.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров