ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 638/2747/20

Провадження № 22-ц/818/3551/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь"

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" про стягнення заборгованності по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Чумакова О.А., звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» в якому, з урахуванням уточнень, просила: стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 в розмірі 180282,88 грн. та 25000,00 гривень в якості компенсації моральної шкоди. 07.05.2020 позивачу була часткова погашена заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 45 735,48 коп. (березень, квітень, травень, серпень 2018). Загальний розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати складає: 134 547,40 грн. (126 058.57 грн.+ 8 488.83 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 18.08.2003 працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді головного технолога відділу водопостачання та очистки промстоків.

Внаслідок невиплати заробітної плати протягом тривалого періоду у відповідача утворилась заборгованість. Так, станом на 07.02.2020, відповідачем їй нарахована та не виплачена заробітна плата за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 в загальному розмірі 171794,05 грн, без урахування та включення податків, інших обов`язкових платежів.

Крім того, просила стягнути моральну шкоду, оскільки внаслідок протиправних та незаконних дій відповідача, вона зазнала душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного стану та моральних страждань.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.Стягнуто з ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати в розмірі 134 547,40 гривень та моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» звернулось з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та в задоволенні цих вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди, спричинених сильними моральними стражданнями, істотного погіршененя здоров`я, втрату нормальних життевих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, не надано доказів, які підтвержджують факт страждань та зміну звичного способу життя.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, а тому в іншій частині не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 18.08.2003 працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді головного технолога відділу водопостачання та очистки промстоків, що підтверджується наказом №319-к від 18.08.2003 та копією трудової книжки.

Відповідач не належним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З Довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 вбачається, що станом на 07.02.2020 року загальна сума заборгованості без урахування та включення податків, інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати становить 171794,05 грн.

07.05.2020 позивачу була частково погашена заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 45 735,48 коп. (березень, квітень, травень, серпень 2018).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова віл 19.02.2021, залишено без розгляду частину позовних вимог щодо стягнення з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" заборгованості із заробітної плати у розмірі 45 735 гривен 48 копійок.

Заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 31.12.2019 складає 126058,57 грн, що не оспорюється відповідачем.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 25000 грн, суд першої інстанції виходив із розміру заборгованості по заробітній платі, тривалостю невиплати такої заборгованості, виплату частини заробітної плати після подання позову до суду та необхідністю позивача звертатись з вимогами про виплату заробітної плати до відповідача та державних установ.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, виходячи з наступного.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, відповідно до положень якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 14.12.2016 у справі №428/7002/14-ц, зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із вказаною статтею є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова №4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Якщо законодавством встановлені межі відшкодування моральної шкоди, суд визначає її розмір з урахуванням цих меж. Визначивши розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви (пункт 9 Постанови №4).

Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 13 указаної постанови роз`яснено, що згідно зі статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає беззаперечним, що внаслідок тривалої затримки у виплаті належної позивачу заробітної плати, необхідності відстоювати гарановане Конституцією України право на оплату праці в суді, позивач зазнала моральних страждань. Проте колегія суддів не погоджується зі стягненням моральної шкоди у розмірі 25000 грн, який всупереч загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) є надмірним відшкодуванням.

Апеляційний суд в цьому контексті враховує той факт, що у справі відсутні достатні докази на підтвердження такої глибини душевних страждань та немайнових втрат потерпілої особи, які заслуговують на відшкодування у розмірі 25000 грн, а тому вважає за необхідне, відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 5000 грн.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні. На користь ОСОБА_1 з ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" належить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За змістом частин 1, 7 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» станом на 2020 рік за подання позову про відшкодування моральної шкоди розмір судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позову фізичною особою судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу з розрахунку на час подання позову в лютому 2020 року 2102 грн.

Отже, за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди до суду першої інстанції позивач правильно сплатила 2102*0,4 =840,80 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Тобто за подання апеляційної скарги необхідно було сплатити 840,80*150%=1261,20 грн. Відповідачем було сплачено 2018,30 грн.

Позовні вимоги заявлені в розмірі 25000 грн, задоволено 5000 грн, що складає 20%, відмовлено в позові 80%.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 168 грн= (840х20%).

ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" за подачу апеляційної скарги був сплачений судовий збір в розмірі 2018,30 грн, що підтверджується квитанцією № 6523 від 09.04.2021, але підлягало сплаті 1261,20 грн..

Тому сплачений ДП «УкрНТЦ Енергосталь» судовий збір при зверненні за апеляційною скаргою підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" у розмірі 1008,96 грн. (1261,20х80%).

На підставі п.10 ст.141 ЦПК з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю 840 грн 80 коп. =(1008,96-168,16).

Надмірно сплачений судовий збір у розмірі 757, 10 грн = (2018,30 -1261) слід повернути з державного бюджету на рахунок ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року - змінити в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Стягнути з Державного підприємства«Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Державного підприємства«Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9 ) 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Повернути з державного бюджету Державному підприємству «Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь» надмірно сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 757 (сімсот п`ятьдесят сім) гривень 10 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова