Справа № 310/6768/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2021 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Вакал Н.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у порядку загального позовного провадження цивільну справу №310/6768/20 за позовом ОСОБА_1 до Осипенківської сільської ради Запорізької області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
за участі сторони позивача: позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Шаркової-Мирошниченко Н.А., -
Позивачка ОСОБА_1 15.09.2020 за допомогою засобів поштового листування звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не менше, ніж протягом п`яти років до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом позовної заяви, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті відкрилась спадщина - 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , належна спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2008, р.№5207, зареєстрованого в ДП «БТІ» Бердянської районної держадміністрації, р.№23637318 від 26.08.2008. Власником другої частини вказаного нерухомого майна є позивачка на підставі цього ж правочину. Спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 , як стверджує позивачка, що відносяться до І, ІІ, ІІІ черги спадкування, немає, час на подання заяви на прийняття спадщину з урахуванням часу її відкриття, сплинув.
Позивачка звернулась до Бердянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, на підставі постанови державного нотаріуса № 776/02-31 від 03.09.2020 у вчиненні нотаріальної дії на користь ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження родинних зв`язків із спадкодавцем.
Як вказано у позовній заяві, з моменту спільного придбання житлового будинку до смерті ОСОБА_2 у 2019 році ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем однією сім`єю, вела спільне господарство, оскільки між ними склались фактичні шлюбні відносини, проте, державної реєстрації шлюбу не відбулося. Внаслідок того, що ОСОБА_3 страждав на тривалу хворобу, у 2019 році для полегшення доступу до медичного обслуговування змінено реєстрацію ОСОБА_2 за місцем проживання на адресу розташування вказаного нерухомого майна. За цією адресою ОСОБА_2 мешкав до дня смерті. Похованням ОСОБА_2 займалась ОСОБА_1 , крім того, у неї залишились всі особисті речі та документи померлого.
З вказаних підстав, оскільки в розумінні ст.1264 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом, отже, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, із посиланням на ст.1223 ЦК України, адже в позасудовому порядку засоби правового захисту прав вичерпані, позивачка просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 22.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, визначено строк для подання учасниками справи заяв по суті справи, роз`яснено положення ч.8 ст.178 ЦПК України.
Ухвалою суду від 22.10.2020 за клопотанням представника позивачки в порядку витребування доказів зобов`язано Бердянську районну державну нотаріальну контору надати засвідчену копію спадкової справи №134/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виконана 12.11.2020.
Ухвалою суду від 17.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, задоволено клопотання сторони позивача про виклик свідків для допиту під час судового розгляду.
Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами не подано. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою місцезнаходження, правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористався.
Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача також не надано, про причини своєї неявки представник не повідомив.
Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивачки й представника, які не заперечували проти ухвалення заочного рішення, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідків зі сторони позивача, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області 18.03.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Яблуниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років, актовий запис № 25 від 18.03.2019.
За даними відповіді Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮУ №18/21.23-06-188 від 20.11.2020 на адвокатський запит, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актові записи про шлюб відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за період з 2008 по 15.03.2019 відсутні.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16.08.2008 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (продавцем) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (покупці), покупці набули у спільну часткову власність, в рівних частках кожний, житловий будинок АДРЕСА_1 , р.№23637318, житловою площею 31,6 кв.м, загальною площею 80,7 кв.м. Відповідно до п.1.4 договору, ОСОБА_2 стверджував, що на момент його укладення він у зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу. Тотожні обставини доведені до відома продавця за змістом п.1.5 договору й ОСОБА_1 . Згідно з п. 3.2, 3.3 договору, право власності на придбане нерухоме майно виникає у покупців з моменту державної реєстрації договору відповідно до ст.334 ЦК України, підлягає державній реєстрації в ДП «БТІ» Бердянської райдержадміністрації. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциною О.В. 16.08.2008 за р.№5207.
За змістом витягу з Державного реєстру правочинів №6386484 від 16.08.2008, договір купівлі-продажу №3084770 зареєстрований приватним нотаріусом Спіциною О.В. 16.08.2008. Крім того, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ДП «БТІ» Бердянської районної держадміністрації, №19998152 від 26.08.2008, копія якого наявна у матеріалах справи, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано 26.08.2008 за №1183 в книзі 10 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частці) за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За даними інформаційної довідки № 223452428 від 10.09.2020 з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначені відомості про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна підтверджені, реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Копія довідки додана до позовної заяви.
Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок, зазначений вище, самочинні будівлі на території домоволодіння відсутні. На земельній ділянці за вищевказаною адресою згідно з технічним паспортом розташовані: житловий будинок літ.А, два ганки до літ.А, сараї літ.Б,З, навіс літ.Ж, погріб літ.Е, душ літ.В, убиральня літ.Г, басейн літ.Д, хвіртка №1, ворота №2, паркани №3, 4, вимощення І.
Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка об`єкту нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 .
Після смерті спадкодавця державним нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Косенковим В.М. заведено спадкову справу №134/2020 на підставі заяви позивачки від 03.09.2020. Постановою державного нотаріуса Косенкова В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.09.2020 №776/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю документів, що є доказом їх родинних та інших відносин. За змістом постанови, із документів спадкової справи вбачається, що, окрім ОСОБА_1 інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає.
Судом досліджено копію спадкової справи №134/2020 після смерті ОСОБА_2 , за результатом вивчення якої склад спадкового майна, час та місце відкриття спадщини, відсутність інших спадкоємців після смерті спадкодавця та факт відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії знайшли своє беззаперечне підтвердження. Крім того, під час розгляду справи, виходячи з даних спадкової справи, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив (інформаційна довідка №61527807 від 03.09.2020).
Також, за даними довідки, виданої виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради №1541 від 19.10.2020, ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 , 1961 р.н., у будинку АДРЕСА_1 з 2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, із врахуванням змісту договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16.08.2008, а саме, п. 1.4,1.5, суд не приймає цю довідку відповідно до ст.79 ЦПК України, в якості достовірного доказу на підтвердження початку періоду спільного проживання.
Проте, судом допитано свідків на підтвердження обставин спільного проживання спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Так, свідок ОСОБА_5 надала пояснення, відповідно до яких є сусідкою позивачки, іноді, як за життя, так і після смерті ОСОБА_2 , відвідувала будинок, у якому він мешкав із ОСОБА_1 , вони вели спільне господарство, проживали разом протягом більше, ніж п`ять років до смерті ОСОБА_2 , дітей не мали. Крім того, згідно з показами свідка ОСОБА_6 , яка є сестрою позивачки, вона часто навідувалась у гості до позивачки, яка мешкала разом із ОСОБА_2 протягом тривалого часу, однією сім`єю. Цей строк складає більше, ніж п`ять років, проте, шлюб між ними був не зареєстрований, дітей вони не мали. Зокрема, її запрошували на спільні свята. Вказані особи вели спільне господарство, покращували умови проживання. Позивачка займалась похованням ОСОБА_2 . Також, свідок ОСОБА_7 показала суду, що працює разом із ОСОБА_1 , з її слів знає про обставину спільного проживання із ОСОБА_2 протягом багатьох років однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Обізнана із тим, що ОСОБА_2 тривалий час хворів на важку хворобу, при цьому, позивачка всіляко опікувалась ним, свідок бачила померлого за його життя разом із ОСОБА_1 , в гостях не була, показала, що ОСОБА_1 займалась похованням померлого.
Крім того, стороною позивача надано низку фотокарток, на яких зображена вона та, відповідно до її тверджень, ОСОБА_2 , без зазначення дат виготовлення знімків, проте, суд не приймає їх із врахуванням наведеного, вимог допустимості доказів, а також змісту ч.2 ст. 78 ЦПК України, адже, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
При розгляді справи суд застосовує норми ст. 16, 29, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1264, 1268, 1296-1298 ЦК України.
Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За матеріалами спадкової справи, дослідженої судом, спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті ОСОБА_2 відсутні, заповіт на випадок смерті спадкодавцем не залишений.
Згідно з ч.2, ч.4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України.
За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У п.21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Таким чином, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім, власне, факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Враховуючи зазначене, оскільки обставина спільного проживання позивачки із ОСОБА_2 однією сім`єю знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після його смерті, адже на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) сплинуло більше п`яти років, протягом яких вказані особи мали взаємні права і обов`язки, хоча й не перебували у зареєстрованому шлюбі.
У сукупності досліджені письмові докази з показаннями свідків, підтвердженням права власності позивачки на іншу рівну частку нерухомого майна - 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , а також адреси реєстрації ОСОБА_2 , узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, крім наведених вище у мотивувальній частині рішення, що на висновки суду по суті заявлених вимог не впливають.
Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, обраний позивачкою спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту її оспорюваного спадкового права.
Тому суд ухвалює рішення про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 протягом п`яти років - з березня 2014 року до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємиці четвертої черги.
Виходячи з критеріїв, встановлених ч.3,9 ст.141 ЦПК України, оскільки поданий спір не виник внаслідок неправильних дій або бездіяльності відповідача, та враховуючи позицію сторони позивачки, яка не наполягала на стягненні судового збору, сплаченого за пред`явлення позову до суду, суд дійшов висновку про те, що судові витрати в повному обсязі слід залишити за позивачкою. Вимог про стягнення інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, ОСОБА_1 не заявлено.
Керуючись ст. 2, 5, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Осипенківської сільської ради Запорізької області про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_2 в період з березня 2014 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду проголошено 03.02.2021.

Суддя Л. А. Вайнраух