Справа № 743/1344/20
Провадження №2/743/14/21
УХВАЛА

21 січня 2021 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Яхно Ю.Л.,

при секретарі Довбенко О.М.,

у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Ріпки, розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Карася Андрія Андрійовича про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ріпкинського районного суду Чернігівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

У підготовче засідання позивачка та її представник адвокат Карась А.А. не з`явилися. До підготовчого засідання від адвоката Карася А.А. до суду надійшли:

- заява, в якій він просив підготовче засідання провести у його відсутність;

-заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA AVENSIS, темно-синього кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- заява про призначення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив підготовче засідання проводити у його відсутність.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно приписів ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, як до його пред`явлення так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та заходів спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вказав на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, крім іншого, накладенням арешту на майно.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи. У такому випадку суд лише вирішує питання щодо можливості запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливо постановленого рішення суду у майбутньому, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_2 у приватній розмові із ОСОБА_1 неодноразово погрожував здійснити відчуження автомобіля, про арешт якого ставиться питання, з метою утруднити чи зробити фактично неможливим виконання рішення суду. Крім того, відповідач має мінімальний рівень доходів та заборгованість по сплаті аліментів.

Зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що вона ставить питання про стягнення з відповідача на її користь частини вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, темно-синього кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 120 000 (сто двадцять тисяч) грн.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, на підтвердження обґрунтованості доводів, наведених у заяві про забезпечення позову, адвокатом Карасем А.А. суду не надано жодного доказу.

Таким чином, розглянувши заяву представника позивачки адвоката Карася А.А. та аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 149 153, 157, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У заяві представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Карася Андрія Андрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.Л. Яхно