№461/6048/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Степанюк Ю.

представника позивача Завалишина Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про стягнення з відповідача невиплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення з відповідача невиплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 09.04.2019 року по 21.09.2019 року позивач з працювала на посаді продавця, а пізніше арт-директора із заробітною платою 500 грн. на день у магазині з продажу квітів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_3 , який належав спільно фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що приймаючи її на роботу фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , в порушення норм трудового законодавства, не уклав зі нею трудового договору та не вніс жодних записів про період роботи в трудову книжку, а також виплачував заробітну плату без перерахування до державного бюджету обов`язкових державних податків та зборів, хоча і вираховував їх із заробітної плати позивача. Позивач стверджує, що факт її перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується фотокопією графіку роботи за липень, серпень, вересень 2019, банківськими виписками про часткову виплату заробітки плати на банківську картку, а також аудіо записами телефонних розмов. Крім того, позивач вказує, на те, що при звільненні з роботи, роботодавець - ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , всупереч вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України, не здійснив оплату за останні 4 робочих дні, заробітна плата за які складає 2000 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено заяву до Головного управління Держпраці у Львівській області, з проханням зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 внести у трудову книжку запис про її трудову діяльність у період з 09.04.2019 по 21.09.2019 року, а також нарахувати та виплатити їй невиплачену при звільненні заробітну плату у сумі 2000 грн. З листа від 13.12.2019 № 13059/4/14-04 позивачеві стало відомо, що її заяву скеровано до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, оскільки в діях ФОП ОСОБА_2 можуть бути ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172 Кримінального Кодексу України, а в частині виплати несвоєчасної заробітної плати, Головним управлінням Держпраці у Львівській області рекомендовано звернутися до суду. Крім того, позивачеві стало відомо, що 30.08.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі.

17.12.2020 року позивачем скеровано на адресу суду додаткові пояснення, в яких зазанчено, що до позовної заяви було долучено фотокопії графіку роботи за липень, серпень, вересень 2019. Дані графіки складалися та заповнювалися ОСОБА_3 . Робочі дні відмічалися крапкою, неробочі - скошеним хрестиком, половина робочого дня - чорним трикутником. Так, відповідно до графіку роботи за липень 2019, у липні я працювала 2, 5, 7, 8, 11, 13- повні робочі дні, з 8-00 год. до 21-00 год., а 15, 16, 17, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 29, 30 - по півдня. У серпні 2019 відповідачем-2 - ОСОБА_3 у графіку роботи відмічено не всі робочі дні, а тільки 20, 22, 23 як повні робочі, а 12, 17, 18 - по півдня. У вересні 2019 року, відповідно до графіку роботи, позивач працювала 2, 4, 5, 10, 11, 15, 21 - повні робочі дні, та 7 числа - половину робочого дня. Заробітна плата позивача за день становила 500 грн., таким чином у липні 2019 року я заробила 5750 грн. (500 грн. * 6 повних робочих днів + 250 грн. * 11 половин робочого дня). У серпні 2019 року, згідно графіку - 2250 грн. (500 грн. * З повних робочих днів + 250 грн. * 3 половини робочого дня), але фактично я працювала більше і заробітну плату отримала більшу, що підтверджується банківськими виписками про часткову виплату заробітної плати на банківську картку (додаток №2 до позову). У вересні 2019 року я заробила 3750 грн. (500 грн. * 7 повнихих робочих днів + 250 грн. * 1 половини робочого дня), але фактично отримала 1700 грн.

Окрім цього, позивач із відповідачем ОСОБА_3 обмінювалися розрахунками отриманих та витрачених коштів за липень та серпень, відповідно до яких отримана за липень 2019 року зарплата становила 5500 грн., а за серпень 2019 року - 3000 грн. У вересні такого розрахунку ми не робили. При цьому, позивач вказує, що заробітна плата частково виплачувалась готівкою у магазині, а частково на банківську карту, що підтверджується банківськими виписками з програми «Приват24». Окрім цього, зозивачем отримано у АК КБ "Приватбанк" банківську виписку по власному картковому рахунку за період з 06.07.2019 по 36.09.2019, з якої вбачається, що ОСОБА_2 у липні 2019 року перераховано на банківську картку позивача - 20500 грн., у серпні 2019 року - 19000 грн., у вересні 2019 року-4123 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачі ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові відправлення з відміткою "за закіченням терміну збергіання".

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, представник відповідача, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.04.2019 року по 21.09.2019 року перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , всупереч вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України, не здійснили оплату праці позивача за останні 4 робочих дні, у сумі 2000 грн.

06 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держпраці ц Львівській області із заявою про зобов`язання ФОП ОСОБА_5 внести запис у трудову книжку про трудову діяльність у період з 09.04.2019 року по 21.09.2019 року, а також нарахування невиплаченої заробітної плати у сумі 2 000 грн. та про притягнення ФОП ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

06 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління ДФС у Львівській області із заявою про зобов`язання ФОП ОСОБА_5 нарахувати та перерахувати до бюджету податки та збори, які підлягали сплаті по бюджету при виплаті заробітної платі та притягнути ФОП ОСОБА_2 до передбаченої законом відповідальності за допуск працівника до роботи без укладення трудового договору та виплату заробітної плати без перерахування до бюджету податків та зборів.

З листа Головного управління Держпраці у Львівській області №13059/4/14-04 від 13.12.2019 року вбачається, що заява позивача ОСОБА_1 скерована Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, оскільки в діях ФОП ОСОБА_2 можуть бути ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172 Кримінального Кодексу України. Крім того, 30.08.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Водночас позивача повідомлено, що механізм поновлення порушених трудових прав працівників визначений главою ХV КЗпП України. Ця функція здійснюється комісіями по трудових спорах і судами.

З відповіді, наданої Головним управлінням ДПС України у Львівській області №445/Ш-35/33.7-09 від 13.02.2020 року вставлено, що позивачем надані докази допуску до роботи ФОП ОСОБА_2 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, працівниками ГУ ДПС України у Львівській області була проведена перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_3 , однак ФОП ОСОБА_2 , підприємницьку діяльність не провадив.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи виписку з власного особового рахунку АТ КБ «Приват Банк» за період з 06.07.2019 року по 26.09.2019 року. З якої вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 перераховано на банківську картку позивача наступні грошові кошти: у липні 2019 20500 грн., у серпні 19000 грн., у вересні 4 123, 00 грн. та повідомлення застосунку VoIP для смартфонів «Viber» щодо обміну повідомленнями між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведений факт, що при звільнення з нею не був проведений розрахунок по заробітній платі. Наявні в матеріалах справи скріншоти з застосунку VoIP для смартфонів «Viber» не підтверджують конкретизованої суми заробітної плати яку отримувала позивач ОСОБА_1 за конкретний період трудової діяльності, а відтак не є належними та допустимим доказами, в розумінні ст. 77 -80 ЦПК України. Наявний у матеріалах справи графік виходу на роботу, належним чином не завірений, а тому також не є допустимим доказом, оскільки не містить детальної і конкретизованої інформації щодо предмета доказування.

У судовому засіданні також досліджена виписка по руху коштів власного особового рахунку позивача ОСОБА_1 в АТ КБ «Приват Банк» за період з 06.07.2019 року по 26.09.2019 року

Крім того, позивачем не доведено суму заборгованості по заробітній платі, яка ніби то існує станом на день розгляду справи, та чи взагалі існує невиплачена при звільненні сума. Не довівши суду наявність невиплачених при звільненні коштів, позивач не довела право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки та на стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.116, 117 КЗпП,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про стягнення з відповідача невиплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Судові витрати залишити за позивачем.

Повний текст судового рішення складений 02.02.2021 року.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.Є. Радченко