Єдиний унікальний номер 725/1666/21
Номер провадження 2/725/307/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є. В.

за участю:

секретаря судового засідання - Пентелюк П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Чернівецької міської ради, місце знаходження: м. Чернівці, Центральна площа, 1, третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання часток у праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на те, що його батьку ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0679 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 .

11.04.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт на все належне їй майно на позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся позивача ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно в тому числі і на спірну земельну ділянку.

Позивач зазначає, що він як спадкодавець за заповітом подав заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини. Однак 16.03.2021 року нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо спадкового майна у вигляді частки земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що частка померлої у спільній сумісній власності за життя не визначена.

Таким чином позивачу необхідно в судовому порядку визначити частку померлої бабусі оскільки за життя не була визначена її частка в даному нерухомому майні.

Виходячи з того, що позивач не може прийняти спадщину після смерті своєї бабусі - ОСОБА_3 не може оформити право на спадщину на земельну ділянку, та отримати свідоцтво про право на спадщину на дану земельної ділянки, оскільки частки співвласників земельної ділянки не виділенні, то просить суд припинити право спільно сумісної власності та визначити, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку загальною площею 0,0679 га, кадастровий номер - :31:002:0163, що розташована по АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 , в розмірі 40/100 ідеальних частин, за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 60/100 ідеальних частин.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26.03.2021 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До початку розгляду справи по суті позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову, оскільки зазначеним позовом інтереси міської ради не зачіпаються.

До початку розгляду справи по ОСОБА_2 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує щодо їх задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку та Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0679 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 за життя уклала заповіт від 11.04.2012 року, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право заповідала онукові в даному випадку позивачу ОСОБА_1 .

Бабуся позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 -го року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.09.2020 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом ЧМНО Олійник І.М. 03.12.2020 року була заведена спадкова справа за номером №66869433 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса ЧМНО Олійник І.М. від 16.03.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що частка померлої у спільній сумісній власності за життя не визначена.

Згідно із ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Беручи до уваги зазначені вище обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, неможливість нотаріуса видати спадкоємцеві ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, слід визнати, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності, оскільки при цьому сторони укласти договір щодо визначення часток у добровільному порядку не можуть у зв`язку із смертю співвласника ОСОБА_3 , що відповідає правовим позиціям п.17 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

За змістом статей 355, 368-372 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Суд зазначає, що оскільки нерухоме майно належить ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, частки співвласників не виділені, але є рівними, а тому існує можливість визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності по 1/2 частини кожному.

Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 355, 368-375, 1226, ЦК України, ст. ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , до Чернівецької міської ради, місце знаходження: м. Чернівці, Центральна площа, 1, третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0679 га, кадастровий номер - :31:002:0163, що розташована по АДРЕСА_2 та визначити частки співвласників ОСОБА_3 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0679 га, кадастровий номер - :31:002:0163, що розташована по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі по 1/2 за кожним.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко