КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4034/2021
справа № 753/4498/20
У Х В А Л А

17 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва, постановлене суддею Новаком Р.В. 17 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними,

У С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсними договори укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: договір позики, укладений 01.02.2019, договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим № 76, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.01.2019 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачці грошову суму в розмірі 100000,00 доларів США строком на один місяць, а саме до 18.02.2019. Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання в обумовлений строк не виконала. Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2019 по справі № 753/6123/19, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 100000,00 доларів США та судовий збір в розмірі 9605,00 грн. Постановою Печерського РВДВС №60816559 від 06.12.2019 було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти та майно відповідачки. Державним виконавцем грошових коштів на рахунках в банках не виявлено, будь-якого майна відповідачки, окрім квартири АДРЕСА_1 , також не виявлено. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 16.02.2019 між відповідачкою ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки зазначеної квартири, єдиним власником якої являється відповідачка ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору іпотеки вказаний договір іпотеки було укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за договором позики, укладеним 01.02.2019 на суму 50 000,00 доларів США (1350000,00 грн.) Позивач вважає, що вказані договори є недійсними, оскільки укладені з направленням дій сторін договору на фіктивне зобов`язання та фіктивне забезпечення виконання зобов`язання, з метою приховати майно, що належить відповідачці ОСОБА_1 від виконання в майбутньому зобов`язання в порядку виконання рішення суду та ухилення від сплати грошового боргу за договірним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на майно.

Рішенням Печерського районного суду м. Київ від 17 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано недійсним договір позики, укладений в простій письмовій формі 01.02.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим № 76. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пропорційно задоволених вимог на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення, мотивуючи тим, що рішення незаконне, безпідставне, необґрунтоване, судом неповно та неправильно встановлені обставини справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки, неправильно визначено відповідно до встановлених обставин правовідносини, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що невиконання умов договору не підтверджує його фіктивність, суд не зазначив, в чому у відповідачів полягав умисел, у суду відсутні підстави вважати, що сторони спірних договорів не бажали настання наслідків укладених правочинів, не взяв до уваги розписки ОСОБА_4 про отримання від ОСОБА_1 грошових сум на підтвердження того, що гроші, позичені ОСОБА_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , були нею надані ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується і відкритим щодо ОСОБА_4 кримінального провадження а ст. 190 КК України, за яким ОСОБА_1 визнана потерпілою. Доказом виконання умов договору позики від 01.02.2019 року є надані суду розписки ОСОБА_2 , які відповідають за формою та змістом розпискам, наданим ОСОБА_3

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не довів умисел відповідачів на укладення фіктивного правочину , матеріалами справи не спростовано факт передачі ним коштів у позику відповідачки ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 17 травня 2021 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 надав до суду заяву ОСОБА_3 про відмову від позову , в якій він просить закрити провадження по справі.

Відповідачі та їх представники проти задоволення заяви позивача про відмову від позову та закриття провадження по справі не заперечували.

Дослідивши обставини справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ст.. 373 ЦПК України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії, незалежно від того , хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст.. 206,207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

2. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

3. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що відмова від позову на будь-якій стадії судового провадження є правом позивача, а тому така відмова повинна бути прийнята судом. Колегія суддів не роз`яснила наслідки відмови позивача від позову, оскільки сам відповідач у судовому засіданні був відсутній.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року повинно бути визнано нечинним, а провадження по справі закрито.

Керуючись ст..ст. 206, 373 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову .

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними визнати нечинним.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя-доповідач:

Судді: