ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/245/21 Справа № 201/8686/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.05.2010 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг і отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

Зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 08.07.2019 року становить 49 793,89 грн, з яких: 10 608,93 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 360,59 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими процентами; 20 577,04 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400,00 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн, штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2 347,33 грн. штраф (процентна частина).

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальності у вигляді неустойки.

Посилався на те, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, також в наданому розрахунку заборгованості за кредитним договором вказані всі складові заборгованості, які підлягають стягненню відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалася.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також умови і порядок відповідальності у формі неустойки (штраф, пеня). Крім того, підписана сторонами анкета-заява також не містить відомостей про процентну ставку, розмір та порядок нарахування неустойки.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 05 травня 2010 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач погодилася з тим, що підписана анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, самих Умов і правил надання банківських послу та Тарифів Банку, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 08.07.2019 року становить 49 793,89 грн, з яких: 10 608,93 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 360,59 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими процентами; 20 577,04 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400,00 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн, штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2 347,33 грн. штраф (процентна частина).

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, яка підписана сторонами, містить відомості про те, що відповідач виявила бажання щодо розміру кредитного ліміту на картковому рахунку в сумі 500,00 грн.

Згідно з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 у період з 05.05.2010 року по 07.08.2013 року (а.с.75-77) кредитний ліміт на картці відповідача періодично збільшувався з 500,00 до 8 000,00 грн. В останнє кредитний ліміт було збільшено до 8 000,00 грн, після чого відповідач продовжувала користуватися кредитним коштами (а.с.77), тобто свідомо користувалася кредитними коштами після збільшення ліміту.

Відомостей щодо підвищення кредитного ліміту більш ніж 8 000,00 грн, матеріали справи не містять.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню в розмірі 8 000,00 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня), колегія суддів зазначає.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлена законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірна (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача (а.с.14-28).

Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить відомостей щодо розміру процентної ставки за кредитом, відповідальності у вигляді неустойки (штраф, пеня), а також порядку нарахування заборгованості у випадку прострочення за тілом кредиту.

Між тим, в матеріалах справи міститься підписана відповідачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої відповідач отримала кредит з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (30% на рік).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.6-11) встановлено, що банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку не більше 30% на рік у період з 05.05.2010року по 29.08.2014 року, включно.

Починаючи з 01.09.2014 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 34,8%, 43,2%.

Однак, процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись у сторону її збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.

Позивачем не надано до суду належних доказів про урегулювання питання щодо збільшення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом шляхом повідомлення про зазначене позичальника. Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, на які посилається банк, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не підписані відповідачем.

Колегія суддів зауважує, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість по процентам за користування кредитом відсутня. Однак, з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що базова процентна ставка береться за основу для нарахування пені.

Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором обраховується на підставі базової процентної ставки за кредитом. Оскільки банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку не більше 30% на рік у період з з 05.05.2010року по 29.08.2014 року включно, то розмір заборгованості за пенею (яка обраховувалася на підставі процентної ставки 30%) за вказаний період становить 0,00 грн.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені).

Відомостей щодо порядку нарахування заборгованості у випадку прострочення за тілом кредиту підписана відповідачем Довідка не містить, тоді як Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача, тому не можуть.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не є підставою для визнання неукладеним кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту та пенею, розмір якої розрахований на підставі підвищеної процентної ставки, та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн та 2 347,33 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів 500 грн (фіксована частина).

А також + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, що згідно розрахунку складає 2 347,33 грн (процентна складова). Однак, вимоги про стягнення вказаного розміру штрафу не підлягають задоволенню, оскільки його розраховано на підставі нарахованих та прострочених процентів, розмір яких, як встановлено, було збільшено банком в односторонньому порядку. Інших доказів щодо розрахунку штрафу (процентна складова), на підставі погодженої сторонами базової процентної ставки, позивачем не надано.

Між тим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем було допущено порушення строків погашення платежів за грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів, тому вимога про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цих частинах нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000,00 грн та штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 328,00 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 492,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту, штрафу (фіксована частина) 500,00 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2010 року станом на 08.07.2019 року за тілом кредиту у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) судові витрати в розмірі 328,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 492,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова