Справа № 344/1362/20
Провадження № 22-ц/4808/103/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Шамотайлом О.В. 22 вересня 2020 року у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2020 року шлюб розірвано та стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи факт перебування у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, з моменту пред`явлення позову до 28.11.2020 року (а.с.1-2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , працюючого в ТОВ "Електросвіт", на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.01.2020 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 (а.с.64-66).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт наголошує, що не має можливості надавати допомогу на утримання колишньої дружини до досягнення дочкою трьохрічного віку. Його середній заробіток за 2019 рік складає орієнтовно 11 000 грн на місяць.

Зазначає, що в період перебування у шлюбі ними було придбано нерухоме майно по АДРЕСА_1 . Квартира зареєстрована у рівних частках на позивачку та нього. У квартирі проживає позивачка з дочкою. На придбання вказаної квартири ним позичено кошти в розмірі 300 000 грн, зі строком повернення до листопада 2021 року. Він змушений із свого заробітку повертати борг, що складає близько 6 000 грн в місяць. Несплата боргу може призвести до втрати 1/2 частини квартири.

Окрім того, ним оплачуються усі комунальні послуги за дану квартиру від імені ОСОБА_1 , хоча усі договори за комунальні послуги оформлені на позивачку.

Із здійсненням всіх перелічених платежів у нього не залишається коштів на проживання, тому немає можливості на утримання колишньої дружини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.72-74).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування якого зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною 4-річного віку, тому не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Надана відповідачем розписка від 20.11.2017 року про отримання позики не може слугувати доказом придбання об`єкта нерухомого майна (а також обтяження такого майна) за позичені (кредитні) кошти, як і доказом того, що несплата вказаного боргу може призвести до втрати прав власності на ? квартири. Після припинення фактичних шлюбних відносин вона разом з дочкою проживає не у зазначеній квартирі, а за іншою адресою, разом із своїми батьками. Квартирою АДРЕСА_2 користується виключно відповідач, тому сам повинен сплачувати комунальні платежі. Дочка часто хворіє, на лікування нею витрачається велика сума грошей. Суми аліментів вистачає тільки на придбання ліків. В якості доказів долучає чеки за придбані ліки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання не з`явився апелянт ОСОБА_2 , про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що неявка сторін, повідомлених належним чином про день, місце та час розгляду справи, не перешкоджає перегляду судового рішення в апеляційному порядку, тому апеляційний суд розглянув справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження Серії НОМЕР_1 від 07.12.2017 року на ім`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком записаний відповідач по справі ОСОБА_2 , а матір`ю позивач по справі ОСОБА_1 (а.с.9).

Рішеннями Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2020 року року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітня дочка ОСОБА_3 залишена проживати з матір`ю. (а.с.3-4).

Отже, дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 , окремо від батька, що не заперечується відповідачем по справі.

На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 15.01.2020р. ОСОБА_2 сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю, в розмірі 1/4 частики всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку ( а.с. 5-8).

Згідно довідки Івано-Франківської філії ПАТ "Державний ощадний банк України» від 22.01.2020р. №108.28-17, ОСОБА_1 працює на посаді провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ №10008/045 філії-обласного управління з 01.03.2018р., а в системі Ощадного банку з 28.07.2008 року. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.10).

Із довідки Департаменту соціальної політики від 22.01.2020 року за №444 встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн на місяць, інших видів допомоги не отримує. За період з липня по грудень 2019 року (включно) отримала 5160,00 грн (а.с.11).

Із довідок ТОВ "Електросвіт" №№119/2, 120/2, 121/2 від 19.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 працює в товаристві з 01.07.2008 року на посаді інженера-електрика в енергетичній сфері. Дохід за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. склав 82 219,78 грн; за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. - 101 920,03 грн; за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. - 161 264,41 грн (а.с.23-25).

В матеріалах справи міститься розписка, написана ОСОБА_2 20.11.2017р., із змісту якої вбачається, що відповідачем отримано від ОСОБА_4 300 000 грн на купівлю квартири, які зобов`язується повернути до 20.11.2020 (а.с.22).

На аркушах справи 26-33 наявні квитанції про оплату за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги апелянтом долучено довідку ТОВ "Електросвіт №_822/2 від 05.11.2020 року, із якої встановлено, що дохід ОСОБА_2 за період з 01.01.2019р. по 31.10.2020р. склав: 298 835,51 грн - нарахований дохід, 207 085,91 грн виплачено. В середньому за останні шість місяців з травня по жовтень 2020 року заробіток відповідача складав 13 734,60 грн з урахуванням суми податків (а.с.76).=

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходив з положень статті 84 СК України, прийняв до уваги, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини, але і позивачка з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а відповідачем не надано доказів про його заробітну плату за 2020р., а тільки пред`явлено докази про доходи за минулий рік, що не дозволяє об`єктивно оцінити матеріальне становище відповідача, дійшов висновку, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу).

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із стаття 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина. Поряд з цим, стаття 84 СК України не встановлює, що таке право є абсолютним, оскільки для визначення розміру такого утримання та можливості його сплати також має братися до уваги спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу матері дитини.

При розгляді даної категорії справ судам слід звертати увагу на обставини, визначені ст.182 СК України.

Крім того, судам слід враховували чи офіційно працевлаштований відповідач, чи має він мінливий, нерегулярний дохід, визнання позову відповідачем, інші витрати відповідача на проживання (сплата комунальних послуг, оренда житла), вік сторін, надання добровільно матеріальної допомоги дитині, наявність кредитних зобов`язань тощо.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання відповідно до положень ст. 84 СК України, відповідач посилався на скрутне матеріальне становище, щомісячну сплату комунальних послуг на житло. Заявлений позивачкою розмір аліментів на її утримання разом оплатою за житло та сплатою ним боргу складає більшу половину його доходу, отже, у разі задоволення позовних вимог позивачки у нього не залишиться засобів для існування.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 , окрім дитини та дружини, має інших утриманців.

З матеріалів справи встановлено, що місцем роботи ОСОБА_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросвіт», де він працює на посаді інженера-електрика (а.с.76).

Колегія суддів зважає на те, що відповідач є працездатним та має стабільний заробіток. Тому посилання в апеляційній скарзі на скрутне матеріальне становище і неможливість взагалі утримувати дружину не може бути прийнятим до уваги.

Що стосується посилання відповідача на понесення ним значних витрат на оплату комунальних послуг, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що в квитанціях, наявних в матеріалах справи, платником комунальних послуг зазначена ОСОБА_1 , тобто позивачка, тому дані докази не підтверджують понесення відповідачем таких витрат.

Посилання апелянта на сплату ним коштів, отриманих за розпискою на придбання квартири, не заслуговують на увагу і не можуть впливати на вирішення питання щодо сплати аліментів, оскільки апелянтом не подано доказів скільки коштів він сплачує за розпискою щомісячно і що взагалі ним сплачуються кошти, який залишок заборгованості на час розгляду цього спору.

Разом з тим, розмір заявлених позивачем аліментів на своє утримання (1/4) та розмір стягнених за рішенням суду аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки всіх видів заробітку складає половину доходу, нарахованого відповідачу за місцем роботи.

Виходячи із встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище кожної із сторін, колегія суддів вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки позивачу після відрахування аліментів та усіх загальнообов`язкових виплат залишається менша від половини заробітку сума.

За таких підстав, колегія суддів, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням можливостей відповідача щодо надання утримання колишній дружині (матері дитини), приходить висновку про зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/4 до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.01.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При розгляді даної справи суд першої інстанції, в порушення положень ст. 182 СК України, не з`ясував в повній мірі матеріальне становище сторін, не врахував фінансові можливості відповідача та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення з останнього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років у розмірі 1/4 частки від його доходу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Викладені в апеляційній скарзі доводи частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому колегія суддів на підставі положень статті 376 ЦПК України, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/4 до 1/6 частки до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . А відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року змінити в частині розміру визначених рішенням суду аліментів.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , , проживаючої по АДРЕСА_5 , аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 січня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.