КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 824/93/21
провадження № 22-з/824/612/2021
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду

11 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши заяву Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) про вжиття заходів забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду у справі за заявою Компанії Кендон Б.В. (Kandon B.V.) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 березня 2021 року та про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення у справі за позовом Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкіленд Інтермаркет» (Україна) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 березня 2021 року та про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення у справі за позовом Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкіленд Інтермаркет» (Україна) про стягнення коштів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі та запропоновано боржнику подати можливі заперечення.

01 червня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) про вжиття заходів забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду.

Заява обґрунтована тим, що боржником вчиняються систематичні недобросовісні дії щодо поставки товарів за контрактом, свідчать про те, що невжиття забезпечувальних заходів дасть можливість боржнику фактично присвоїти грошові кошти, що стягнуті з боржника за рішенням МКАС.

Також дії боржника позбавили заявника можливості використовувати грошові кошти у господарській діяльності в значному розмірі та тривалий час, що є суттєвим порушенням прав та законних інтересів заявника, а тому вжиття заявлених заходів забезпечення виконання рішення МКАС є співмірними.

До того ж існування значної кількості пов`язаних/афілійованих компаній боржника може слугувати додатковим аргументом існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення МКАС, оскільки у останнього існує безперешкодна можливість перерахування коштів з банківських рахунків боржника на користь пов`язаних/афілійованих компаній боржника.

На підставі викладеного в заяві просив суд вжити наступні заходи забезпечення виконання арбітражного рішення: 1) накласти арешт на грошові кошти, що належать боржнику та знаходяться на вказаних в заяві банківських рахунках боржника в банківських установах України або на грошові кошти, що належать боржнику і знаходяться у інших осіб у розмірі задоволених МКАС вимог; 2) заборонити вчиняти переведення боржником грошових коштів з власних банківських рахунків боржника на банківські рахунки третіх осіб, зокрема, на банківські рахунки афілійованих чи пов`язаних компаній/осіб боржника та/або афілійованих чи пов`язаних компаній/осіб засновників компанії боржника та/або директора компанії боржника у розмірі задоволених МКАС вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 477 ЦПК України, суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання.

Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 149 ЦПК України, встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Можливість вжиття державним судом забезпечувальних заходів при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного арбітражу передбачена нормами міжнародних правових актів, які є частиною національного законодавства України в силу положень частини першої статті 9 Конституції України (частина четверта статті 6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж 1961 року, стаття 6 Нью-Йоркської конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року), а також нормами національного законодавства України (частина третя статті 477 ЦПК України, стаття 9 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Виходячи з аналізу вказаних норм права, забезпечувальні заходи у міжнародному комерційному арбітражі - це передбачені законом заходи, які можуть застосовуватися як уповноваженим арбітражним складом, так і державним судом з метою збереження статус-кво між сторонами та(або) забезпечення виконання арбітражного рішення у справі.

Положення частини третьої статті 477 ЦПК України поширюються на випадки застосування заходів забезпечення позову у разі подання до державного суду заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно з п.п.3-7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів у разі подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі №824/239/2018.

З викладеного вбачається, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Разом з тим, подаючи заяву про забезпечення позову, Компанія Кендон Б.В. просила, зокрема, накласти арешт на грошові кошти боржника у банках України або на грошові кошти, що належать боржнику і знаходяться у інших осіб у розмірі задоволених МКАС вимог, а також заборонити вчиняти перерахування боржником грошових коштів з власних банківських рахунків на банківські рахунки третіх осіб, зокрема на банківські рахунки афілійованих чи пов`язаних компаній у розмірі задоволених МКАС вимог. Проте, жодної інформації, підтвердженої належними доказами, щодо того, що вказані в заяві рахунки в банках України належать саме боржнику, цільове призначення вказаних рахунків та наявність на рахунках грошових коштів боржника суду не надано.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що навіть якщо вказані заявником рахунки в банківських установах належать боржнику, то накладення арешту на такі рахунки може заблокувати здійснення боржником господарської діяльності, що є недопустимим.

Таким чином, вказані обставини позбавляють суд можливості визначитися із таким критерієм застосування заходів забезпечення позову як співмірність, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимог про накладення арешту на грошові кошти боржника на рахунках у банківських установах України.

Окрім того, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. Посилання сторони заявника на можливе неповернення боржником отриманих грошових коштів, а також існування можливості у боржника перевести грошові кошти з власних банківських рахунків на рахунки третіх осіб не свідчать про існування обставин, які утруднять чи унеможливлять виконання рішення міжнародного арбітражу, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Керуючись статтями 149-153, 477 ЦПК України, Київський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Компанії Кендон Б.В. ( Kandon B.V. ) про вжиття заходів забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 березня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб