Справа № 703/3558/20
10 лютого 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретар судових засідань Кочеткова І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 16 липня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 8500 доларів США та зобов`язався їх повернути в сторок до 01 листопада 2019 року та в разі не повернення грошей до вказаного періода зобов`язався сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день просрочки. Посилаючись на те, що відповідачем не було здійснено повернення боргу, а тому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 8500 доларів США, 255,7 доларів США - 3% річних та 8500 доларів США пені обчисленої у розмірі одного відсотка від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання порушення боржника зобов`язання.
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надходив. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.
Згідно ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Копією розписки від 16 липня 2019 року доводиться та обставина, що відповідач по справі позичив у позивача гроші в сумі 8500 доларів США, зобов`язався їх повернути в сторок до 01 листопада 2019 року та в разі не повернення грошей до вказаного періода зобов`язався сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день просрочки.
Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Таким чином, наявність боргового документа, а саме розписки, у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов`язань по поверненню боргу.
Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 2 цієї статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку позивача заборгованість складається з : 8500 доларів США - основна заборгованість за договором позики, 255,7 доларів США - 3% річних та 8500 доларів США пені обчисленої у розмірі одного відсотка від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання порушення боржника зобов`язання, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4931 грн. 67 коп. документально підтверджених судових витрати по справі, а саме: сплаченого судового збіру.
На підставі ст.526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 5, 7, 10, 12, 13, 141, 259, 263, 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 4931 грн. 67 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду або через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом тридцяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький