Справа № 493/1745/20
Провадження № 2/493/172/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення авансу,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення авансу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року було визначено головуючого суддю у справі ОСОБА_4 .

Ухвалою від 11.12.2020 року провадження по вказаній справі відкрито та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 11.01.2021 року.

11.01.2021 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантину.

05.06.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що відповідач не мала можливості скористатися своїми правами, у тому числі правом на подання відзиву на позов.

26.01.2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки не закінчився строк наданий відповідачу на подачу відзиву на позов та цього ж дня після судового засідання надійшов відзив на позов ОСОБА_1

02.03.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виклик свідків.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року було частково задоволено клопотання про виклик свідків.

29.03.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу розписку.

06.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про долучення до матеріалів справи заперечення на позов.

17.05.2021 року в судовому засіданні було долучено дублікат квитанції від 25.09.2020 року.

10.06.2021 року позивачем в судовому засіданні було долучено довідку № 314 від 10.06.2021 року, виданої ККП «Балтське БТІ» Балтської міської ради Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що 27.09.2020 року у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_3 отримала від неї грошові кошти у сумі 1000 доларів США в якості авансу від суми договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою, оригінал якої наявний у позивача. Згідно досягнутих домовленостей договір купівлі-продажу даного будинку вони мали укласти протягом максимально короткого проміжку часу після того як позивач матиме у своєму розпорядженні повну суму грошових коштів 15000 доларів США, а продавець підготує для продажу весь пакет документів. Кошти для купівлі вказаного будинку позивач планувала отримати наступним чином: частину коштів їй мали надати її батьки (5000 доларів США), частину позичити її друзі (5000 доларів США), а решту шляхом укладення кредитного договору у банку, однак так сталося, що у наданні їй позики і друзі, і банки відмовили, а тому для купівлі даного будинку у неї відсутні грошові кошти, що позбавляє її можливості укласти з відповідачем договір купівлі-продажу даного житлового будинку. У зв`язку із цим вона повідомила відповідачу про неможливість укласти з нею даний договір купівлі-продажу та попросила повернути їй сплачений нею відповідачу авансовий внесок у сумі 1000 доларів США, однак відповідач відмовилася повертати отримані нею у неї дані грошові кошти, мотивуючи це тим, що вказані кошти є не авансом, а завдатком, останній з яких в даному випадку поверненню не підлягає. Намагаючись вирішити дане питання мирним шляхом у позасудовому порядку 05.11.2020 року вона звернулася з письмовою вимогою до відповідача повернути їй кошти, однак згодом дані поштові відправлення були повернуті позивачу без вручення відповідачу по причині відмови відповідача від отримання таких листів. Така поведінка відповідача свідчить про не бажання повертати їй вищевказану суму грошових коштів, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. На запитання головуючого пояснила, що відповідач власноручно писала розписку про отримання авансу в сумі 1000 доларів США. Вона домовилась з відповідачем за 15000 доларів США купити в неї житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом місяця відповідач мала зачекати, поки вона зберу всю суму коштів, щоб розрахуватись з нею, а після цього вони мали піти і підписати договір купівлі-продажу. Вказана сума була надана відповідачу для того, щоб вона мала змогу оформити нові документи на будинок, а саме зробити оцінку житлового будинку і земельної ділянки, новий технічний паспорт.

Відповідач в останні судові засіданні не з`являлася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судових засідань, надіслала відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що за твердженням позивача, належним доказом наявності спору між сторонами та підставою для стягнення грошових коштів у сумі 1000 доларів США з відповідача є розписка від 27.09.2020 року, копія якої додана до позовної заяви. Інших доказів матеріали справи не містять. Щодо наявності свідків, відповідач звертає увагу суду, що сталою практикою Верховного Суду встановлено, що факт виконання зобов`язання за договором позики не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідків (Постанова у справі № 143/280/17 ВС від 18.07.2018 року). При цьому під зобов`язаннями мається на увазі як зобов`язання позикодавця надати позику, так і позичальника повернути позику у визначений сторонами строк та порядку. Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 524/4946/16-ц розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому із вищенаведеної розписки не вбачається наявність позивача стороною зобов`язання, і відповідно порушення саме прав ОСОБА_1 . Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів отримання відповідачем від неї грошових коштів у вигляді авансу. Факт передання грошових сум підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами: касовий ордер, чек, розписка тощо. Отримання фізичною особою грошових коштів повинно супроводжуватись отриманням певних документів, підтверджуючих факт передання грошових коштів. Відповідач заперечує факт отримання будь-яких коштів від позивача. Надана у позовній заяві позивачем розписка від 27.09.2020 року не підтверджує та не засвідчує факт отримання коштів від ОСОБА_1 у розмірі 1000 доларів США. Ідентифікувати отримання від невідомої особи також не вбачається можливим. Єдиний доказ, наданий позивачем, є неналежним та недопустимим, оскільки у розписці від 27.09.2020 року відсутні дані про особу, яка отримує кошти і дає кошти, а саме відсутні паспортні дані обох сторін, ПІБ, прописка, номер і серія паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, також відсутній підпис з розшифровкою (ПІБ) кожної із сторін, відсутній підпис позивача, який би засвідчив передачу коштів. Таким чином, при наданих доказах і виходячи з тих підстав, з яких позов заявлено, відповідач не вбачає підстав для його задоволення і для стягнення заявленої суми.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю позивача. Її дочка ОСОБА_1 мала купити у ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 сказала, що потрібно їй дати аванс за будинок із свідками. Вона з дочкою прийшли за даною адресою, де їх чекали ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та дочка передала ОСОБА_3 10 купюр по 100 доларів США в якості авансу за будинок, а ОСОБА_3 власноручно написала розписку про отримання даних коштів, а вона та ОСОБА_6 також розписалися в розписці в якості свідків. За ці кошти ОСОБА_3 мала зробити нові документи на будинок. Домовилась дочка купити даний будинок у ОСОБА_3 за 15000 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 , яка допитана судом за її клопотанням та згодою в якості свідка пояснила, що 27.09.2020 року вона передала відповідачу ОСОБА_3 аванс на оформлення документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Ця сума зараховувалась в загальну суму за купівлі даного будинку. Вона домовилась за 15000 доларів США купити вказаний будинок. Передала вона ОСОБА_3 10 купюр по 100 доларів США в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На отримані авансу наполягала відповідач ОСОБА_3 . Передача коштів відбулася приблизно о 13:00 год. за адресою розташування житлового будинку по АДРЕСА_1 . В подальшому вона відмовилась від купівля вказаного будинку, оскільки не змогла зібрати відповідну суму коштів, а ОСОБА_3 на меншу ціну не погоджувалась. Розписку про отримання коштів у сумі 1000 доларів США писала власноручно ОСОБА_3 та поставила свій підпис, також у вказаній розписці містяться підписи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вона намагалася вирішити даний спір в позасудовому порядку, але ОСОБА_3 сказала, що кошти вона потратила і віддавати їх не збирається.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 27.09.2020 року ОСОБА_3 складена розписка про те, що вона отримала завдаток у сумі 1000,00 доларів.

На підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 13.09.2004 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 зобов`язалася підготувати необхідні документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач оплатила оформлення нового технічного паспорту на ОСОБА_3 , про що надала суду дублікат квитанції, який підтверджує факт оплати позивачем ОСОБА_1 послуг ККП «Балтське бюро техінвентаризатор» в сумі 1500 грн., хоча в квитанції прізвище вказане відповідача ОСОБА_3 , але РНОКПП НОМЕР_1 зазначено позивача ОСОБА_1 та номер рахунку з якого проводилась оплата також належить позивачу ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона сплатила ОСОБА_3 1000,00 доларів США за придбання у майбутньому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак в подальшому відмовилася його купувати.

Так, отримання відповідачкою вказаних коштів у ОСОБА_1 підтверджується наявною у позивачки розпискою, а тому, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 ЦПК України, факт отримання коштів підтверджений і письмовими доказами (розпискою) в сукупності з поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні та попереджених про кримінальну відповідальність. Між тим, належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивачки про неотримання цих коштів, відповідачем не надано.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 зроблено висновок, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договів в майбутньому, передана ОСОБА_3 відповідачу грошова сума в розмірі 1000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Аванс не має забезпечувальної функції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року справа № 296/10217/15-ц, провадження № 14-727цс19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень ст. 545 ЦК України і вказано, що «у ст. 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі ст. 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у ч. 3 ст. 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) ч. 3 ст. 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у ст. 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку».

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений не був, кошти у сумі 1000,00 доларів США ОСОБА_3 ОСОБА_1 не повернула.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 1000,00 доларів США.

Крім того, суд відхиляє заперечення відповідача, зазначивши, що оригінал розписки зберігається саме у позивача ОСОБА_1 , тому саме вона і передала гроші. Також суд звертає увагу на те, що оригінал розписки було надано до суду саме позивачем ОСОБА_1 , а не будь-якою іншою особою, а тому посилання відповідача про іншу особу спростовано і нічим не підтверджено.

Посилання відповідача ОСОБА_3 про відсутність підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 1000,00 доларів США з посиланням на те, що у розписці не зазначено, за що саме ОСОБА_3 отримала завдаток у вказаній сумі є помилковим.

Судом встановлено, що 27.09.2020 року ОСОБА_3 була оформлена розписка про те, що вона отримала завдаток у сумі 1000,00 доларів, а також позивач оплатила послуги ККП «Балтське БТІ» за відповідача ОСОБА_3 .

Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений не був, то кошти у сумі 1000,00 доларів США, передані згідно з розпискою як завдаток, є авансом і підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в тому розмірі, в якому вони надавались в перерахунку на гривні, що становить 27090 грн за курсом, встановленим на час винесення рішення.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що у розписці від 27.09.2020 року не вказано долари якої країни передані у розмірі 1000,00 доларів суд відхиляє, оскільки сама відповідач не зазначила, які ж тоді долари були отримані, якщо не долари США.

Крім того доводи ОСОБА_3 , стосовно того, що вона гроші не отримувала та розписку не писала є необґрунтованими та недоведеними, оскільки даний факт спростовується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи ОСОБА_3 не заявляла.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Факт передачі грошей 27.09.2020 року, підтверджено письмовим доказом, яким є розписка, яка власноручно підписана ОСОБА_3 , іншого судом не встановлено. Достатніх та переконливих доказів про те, що розписка визнавалася недійсною відповідачем суду не надано. Вказаний письмовий доказ за змістом ст. 218 ЦК України не може заперечуватися показаннями самого відповідача.

Посилання в відзиві відповідачем на те, що між сторонами не виникло зобов`язальних правовідносин, які стосуються повернення авансу, є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення вищенаведених правових норм та встановлених обставин справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та ухвалити рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

За подання позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з відповідача ОСОБА_3 на її користь належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 218, 545, 546, 570 ЦК України, ст. ст. 12, 78, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення авансу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 27090 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 840,80 грн.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Балтський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.06.2021 року.

СУДДЯ