Ухвала

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 544/690/19

провадження № 61-897ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Тетяна Іванівна, виконавчий комітет Пирятинської міської ради, державний реєстратор відділу державної реєстрації виконкому Пирятинської міської ради Міхєєв Дмитро Сергійович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Тетяна Іванівна, виконавчий комітет Пирятинської міської ради, державний реєстратор відділу державної реєстрації виконкому Пирятинської міської ради Міхєєв Д. С., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що чоловік позивача ОСОБА_4 хворів на онкологічне захворювання та у зв`язку з потребою у грошових коштах у 2016 року був вимушений терміново продати ОСОБА_1 належні йому торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 , що складається із нежитлової будівлі площею 502,70 кв. м та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1500 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:045:0001, цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, позивач є спадкоємцем його майна за заповітом. Позивач вважала, що договори купівлі-продажу від 21 жовтня 2016 року вказаного нерухомого майна вчинені під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, оскільки ринкова вартість майна була значно занижена на момент продажу, а тому просила визнати недійсними договори від 21 жовтня 2016 року купівлі-продажу торгівельного комплексу та земельної ділянки, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та застосувати реституцію як наслідок недійсності правочинів.

У серпні 2019 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, окрім прохання щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу, також вказувала, що відповідач оплату за придбану нерухомість не провів і станом на час звернення з позовом кошти ним не сплачені. Крім того, зазначала, що земельна ділянка площею 0,1500 га, яка була предметом правочину між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підставі поданих останнім документів щодо поділу на три суміжні ділянки площами 0,0141 га, 0,0611 га та 0,0748 га ( АДРЕСА_2 відповідно), їм присвоєні окремі адреси згідно рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 16 квітня 2019 року № 135, а тому просила скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на нежитлову будівлю та зазначені земельні ділянки.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з приводу відчуження земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:045:0001, посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т. І. (зареєстрований в реєстрі за № 1-1269). Визнано недійсним договір купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з приводу відчуження торгівельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т. І. (зареєстрований в реєстрі за № 1-1266). Припинено право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 93,4 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 238, номер запису про право власності 31449441) за ОСОБА_1 . Припинено право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю А-1 загальною площею 298 кв. м, сарай «В», замощення «І», огорожу № «1-3», (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 238, номер запису про право власності 31449003 від 26 квітня 2019 року) за ОСОБА_1 . Припинено право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,0611 га по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :00:045:0031, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238, номер запису про право власності 31447825 від 26 квітня 2019 року) за ОСОБА_1 . Припинено право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,0141 га по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :00:045:0033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238, номер запису про право власності 31447334 від 26 квітня 2019 року) за ОСОБА_1 . Припинено право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,0748 га по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :00:045:0033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238, номер запису про право власності 31447608 від 26 квітня 2019 року) за ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 9 605,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 40 625,00 грн.

У січні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 458/1481/16-ц, від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ухвалено судові рішення на підставі неналежних доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

У касаційній скарзі заявником викладено клопотання про зупинення виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, яке обґрунтовано тим, що виконання оскаржуваних рішень призведе до набуття позивачем права власності на торгівельний комплекс та земельну ділянку, що в подальшому може призвести до їх відчуження, зазначене унеможливить поновлення права власності ОСОБА_1 на вказане майно.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що суд касаційної інстанції може розглянути питання щодо одного заходу зупинення оскаржуваного рішення, а саме виконання або його дії. При цьому суд, за наявності підстав, може зупинити дію лише того судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню.

Оскільки рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, виконання яких просить зупинити заявник, не підлягають примусовому виконанню, клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення її дії не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори Репях Тетяна Іванівна, виконавчий комітет Пирятинської міської ради, державний реєстратор відділу державної реєстрації виконкому Пирятинської міської ради Міхєєв Дмитро Сергійович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року.

Витребувати з Пирятинського районного суду Полтавської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 544/690/19.

В задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик