Справа № 212/5223/21
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

16 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Колісник К.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без повідомлення осіб та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, заяву позивача ОСОБА_1 , що подана адвокатом Губар Антоном Леонідовичем до відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

16 червня 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Губар Антоном Леонідович про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У даній заяві заявник просить суд:

-встановити заборону на відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0537 з кадастровим номером 0:04:454:0012 до вирішення справи по суті.

Заяву обґрунтовано тим, що існує реальна загроза подальшого відчуження спадкового майна, відносно якого у сторін виник спір по справі.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

До видів забезпечення позову, передбачених статтею 150 ЦПК України віднесені, заборона вчиняти певні дії.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в пункті постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснено в пунктах 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в п.1 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п.4 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Позивач просить суд забезпечити позов встановленням заборони вчиняти певні дії.

Суддя встановив, що представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Губар А.Л. до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, що позивач ОСОБА_1 вчинила дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, була зареєстрована за однією адресою разом із спадкодавцем) та не надано інших доказів, щодо неможливості в минулому вчинення спадкодавцем певних правочинів, відносно майна, яке йому належало.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , що подана адвокатом Губар А.Л. до відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви про заборону на відчуження житлового будинку та земельної ділянки, відмовити.

Копію ухвали направити сторонам та по справі.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала відповідно до Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України 2147-VIII 03.10.2017 року, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення.

Ухвала суду складена та підписана 16 червня 2021 року.

Суддя Р. В. Дехта