Справа № 487/6410/17
Провадження № 4-с/487/19/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря судового засідання Поліщук І.В., представника скаржника адвоката Ткаченко О.І., представника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо розрахунку заборгованості та зобов`язання здійснити перерахунок,

В С Т А Н О В И В

23.11.2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо розрахунку заборгованості та зобов`язання здійснити перерахунок.

У своїй скарзі, заявник зазначив, що відповідно до судового наказу №2-н/487/651/17 виданого 19.02.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, починаючи з 05.12.2017 року і до досягненню дитиною повноліття. На виконання вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження ВП № 61389489, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2020 року. Постановою від 24.03.2020 року звернено стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постановлено стягувати 50% до виплати загальної суми боргу, яка станом на 01.03.2020 року становить 61962,91 грн. З вказаним боргом він не згодний, оскільки дізнавшись про порушення справи у суді щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина розпочав здійснювати перерахування коштів на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_4 . Всього перераховано 53 107,00 грн., що підтверджується довідкою про рух коштів на його банківському рахунку за період з 07.12.2017 року 01.02.2019 року та копіями квитанцій про перерахунок коштів від 02.10.2019 року та від 03.11.2019 року. Станом на 01.07.2020 року старшим державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по несплаті аліментів, який складає 57 653,40 грн.

Посилаючись на те, що старшим державним виконавцем неправильно обрахований розмір заборгованості зі сплати аліментів, оскільки ним сплачено аліментів у сумі 64899,96 грн. і станом на 01.08.2020 року за ним рахується переплата в сумі 129,90 грн. просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В. по розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП № 61389489 та зобов`язати останню здійснити перерахунок з урахуванням всіх сплачених ним сум.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2020 року вищезазначена скарга прийнята до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

13.01.2021 року до суду від старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому просила у задоволенні скарги останнього відмовити посилаючись на те, що за результатами перерахунку, заборгованість по аліментам станом на 01.12.2020 відсутня.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат Ткаченко О.І. вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити.

У судовому засіданні старший державний виконавець Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В. проти задоволення скарги заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

За приписами ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В ч. 2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, крім іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. В разі визначення суми заборгованості в частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження.

Частиною дев`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Судом встановлено, що на підставі судового наказу Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначив у судовому засіданні представник Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 25.02.2020 від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про примусове виконання вищезазначеного судового наказу.

26.02.2020 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61389489.

24.03.2020 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника про відрахування в розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу, після погашення боргу проводити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), копія якої направлена на виконання до Філії МОУПАТ «Державний ощадний банк України».

Звертаючись до суду з даною скаргою, боржник ОСОБА_1 посилався на те, що станом на 01.03.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 61962,91 грн. З вказаним боргом він не згодний, оскільки на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_4 перераховано 53107,00 грн. Вказані перерахунки підтверджуються копією довідки про рух коштів на його банківському рахунку за період з 07.12.2017 року по 01.02.2019 рік та копіями квитанцій про перерахування коштів від 02.10.2019 року в сумі 2000,00 грн. та від 03.11.2019 року в сумі 1789,00 грн.

Як, встановлено судом, відповідно до розрахунку заборгованості по несплаті аліментів, старшим державним виконавцем Назаренко Т.В. здійснено перерахунок заборгованості згідно наданих квитанцій заявником ОСОБА_1 за період з 05.12.2017 року по червень 2020 року, яка станом на 01.07.2020 року становить 57653,40 грн.

Не погодившись із зазначеною заборгованістю, представником заявника були подані квитанції в судовому засіданні, після чого старший державний виконавець Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В. зробила перерахунок та врахувала їх в рахунок заборгованості по аліментам та підтвердила той факт, що у боржника ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Так відповідно до наданого старшим державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В. в судовому засіданні розрахунку заборгованості по несплаті аліментів встановлено, що по примусовому виконанню судового наказу від 19.02.2020 року, який видано Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття, згідно наданих боржником квитанції, здійснено перерахунок заборгованості, яка станом на 01.01.2021 відсутня. Надлишок сплачених коштів складає 15767,25 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про відсутність неправомірних дій з боку старшого державного виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаренко Т.В., оскільки останньою зроблений перерахунок щодо заборгованості по сплаті аліментів та встановлено, що така заборгованість відсутня.

За такого суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 447- 451 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо розрахунку заборгованості та зобов`язання здійснити перерахунок відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 5 днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Ж.П. Павлова