Справа № 212/2626/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2021 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, суд,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням його здоров`я. В обґрунтування позову вказує, що в період часу з 01.04.2017 року по 02.11.2020 рік він перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти». Зазначає, що під час виконання покладених на нього трудових обов`язків, у вказаний період часу, внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт, підпадав під фізичне навантаження та перебував в умовах підвищеної запиленості, виробничого шуму, показники яких перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Вказані шкідливі фактори виробництва призвели до виявлення у позивача хронічних професійних захворювань - «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ст.», «радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів», «нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).
Зазначає, що внаслідок вказаного ушкодження здоров`я, позивач 02.02.2021 року вперше пройшов огляд експертною комісією, за результатами якого позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з яких 30% по радикулопатії, 25% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, та встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок професійних захворювань - безстроково.
Вказує, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивач втратив працездатність, наслідком професійних захворювань являється фізичний біль, необхідність проходження лікування. У зв`язку з вказаним ушкодженням здоров`я порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Значні страждання позивачу завдає розуміння безстроковості вимушених негативних змін в його житті, що пов`язане з ушкодженням здоров`я.
Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на його користь в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я 360000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, інших зборів та платежів.
Ухвалою суду від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.
В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в тексті позовної заяви.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 14.06.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Суд, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» в період часу з 01.04.2017 року по 02.11.2020 рік. Під час виконання покладених на позивача трудових обов`язків у вказаний період, внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт, виконував в роботи в умовах важкої фізичної праці та під шкідливим впливом на організм підвищених параметрів запиленості робочого простору, виробничого шуму, через недосконалість робочого місця. Зазначені шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення у позивача професійних захворювань - «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ст.», «радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів», «нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).
Вказані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки позивача, а також до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.12.2020 року, виданого на ім`я позивача.
Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.12.2020 року причинами виникнення професійних захворювань у позивача було визнано вплив таких шкідливих факторів як пил, фізичне навантаження та шум. Умови праці характеризувались:
1. Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони, що в 2,4 - 10 рази перевищувала гранично-допустиму концентрацію (від 4,8 - 20,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно Державних стандартів 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони».
2. Важкість праці: - статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 216 800 при нормі до 70 000; - робоча поза незручна 31,23-56,6% зміни; - нахили корпусу (вимушені, більше 30°C) від 134 до 318 при допустимому значенні 51-100 разів за зміну.
Відповідно до вимог Державних стандартів норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 року.
3. Шум - 86-94 дБА при ГДР - 80 дБА. Згідно з вимогами Стандартних норм шуму, ультразвуку та інфразвуку, Державних стандартів норм 3.3.6.037 - 99, наказу Міністерства охорони здоров`я України №248 від 08.04.2014 року.
Так, 02.02.2021 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 30% по радикулопатії, 25% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, встановлено ІІІ групу інвалідності з 28 січня 2021 року - безстроково, визначена необхідність в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЕК від 02.02.2021 року сер. 12 ААА №059507.
Також, відповідно до висновку про умови та характер праці, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, перебуванні в умовах виробничого пилу та шуму, що підтверджується довідкою МСЕК сер. 12 ААБ №627520, виданої на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач неодноразово проходив лікування у зв`язку з професійними захворюваннями.
Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України таст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10. 1992 року державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено, що відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

З урахуванням викладеного, відповідачем не надано жодного доказу, які спростовують факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності та її розміру.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, наявність третьої групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості,визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.

Щодо проведення оподаткування моральної шкоди, завданої позивачеві ушкодженням здоров`я, присудженої судом їй до відшкодування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Чинним податковим законодавством передбачено, що з 23.05.2020 року суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди у 180 000 грн. як такої, що заподіяна позивачеві внаслідок ушкодження його здоров`я, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» без урахування утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1800,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.237-1, ст.153 КЗпП України,ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення моральної шкоди,завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь ОСОБА_1 180000,00 гривень (сто вісімдесят тисяч грн. 00 коп.) в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь держави судовий збір в сумі 1800,00 гривень (одна тисяча вісімсот грн. 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Індустріальна, буд. 67, кв. 19, .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 14.06.2021 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак