Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, -

У С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду міста Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01 листопада 2017 року о 10 год. 55 хв. відповідач зупинила автомобіль «Санг Йонг» д/ нНОМЕР_3 в м. Києві в пров. Ярославський, б. 1/3, та при відкритті передніх дверей із сторони водія не переконалась, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем "Шкода" д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та спричинення матеріальних збитків. Про настання страхового випадку було повідомлено ПРАТ "СК "ЗДОРОВО" та АТ «Просто-страхування». Із заявою про виплату страхового відшкодування сторони не зверталися. Довідкою Національної поліції України №857018 від 01.11.2017 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем "Шкода" д/н НОМЕР_2 у результаті ДТП. Після усунення отриманих та зафіксованих пошкоджень автомобілем "Шкода" д/н НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_3 склав акт наданих послуг № 71 від 21.02.2018 року на суму 18150 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок виконавця 21.02.2018 року, що підтверджується товарним чеком. Оскільки ПРАТ "СК "ЗДОРОВО" не виконує свої договірні зобов`язання зі сплати страхового відшкодування, то сума стягнення підлягає саме з безпосереднього винуватця ДТП.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11.11.2020 року позовну заяву залишено без руху.

22.02.2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників.

10.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи свою позицію, відповідач зазначила, що позивачем протиправно заявлено позовні вимоги у справі до особи, яка не може бути відповідачем по такій категорії справ, адже обов`язок із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Також, у матеріалах справи відсутні експертні висновки оформлені відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка б встановила причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та пошкодженням автомобіля позивача. Крім того, позивачем самостійно проведено ремонт автомобіля без присутності відповідача чи представника страхової компанії та не надано доказів звернення до страхової компанії та відмови останньої у відшкодуванні завданої шкоди. Окрім цього, відповідач послалась на пропуск позивачем строку звернення до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Присутня у судовому засіданні відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що 01.11.2017 року трапилась ДТП за участю автомобіля «Санг Йонг», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить відповідачу та автомобіля "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 07.09.2018 року у справі №758/15007/17 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с. 10-11).

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 21.02.2018 року № 71, рахунку та товарного чеку вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 становить 18150 грн. (а.с. 19-21).

З метою мирного урегулювання спору позивач звернувся до відповідача із претензією щодо відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 16-17). Однак, претензія залишена поза увагою відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до змісту вказаних норм, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов`язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов`язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у Постановах від 27.06.2018 року у справі №761/34627/16-ц, від 13.06.2018 року у справі № 541/3258/15-ц, від 30.05.2018 року у справі №381/394/17, від 02.05.2018 року у справі №352/2740/14-ц, від 05.06.2019 року у справі № 461/8496/15-ц

Як зазначено в ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 21.02.2018 року № 71, рахунку та товарного чеку вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу "Шкода", д/н НОМЕР_2 становить 18150 грн. (а. с. 19-21).

Враховуючи, що в наслідок ДТП, яка сталася 01.11.2017 року, позивачу, як власнику транспортного засобу "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 , винними діями відповідача завдано майнову шкоду в розмірі 18150 грн., тому дана сума має бути стягнута з відповідача.

Оцінюючи досліджені судом докази на підтвердження спричинення позивачеві матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів сторони відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз положень ст. 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У правовому висновку, що викладений у Постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 61365цс17 Верховний Суд України вказав, що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила (водія, що спричинив ДТП), тобто в день скоєння ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль, і саме із цього часу у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.

Таким чином, при зверненні з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди, перебіг позовної давності для вимоги потерпілого починається з дня скоєння ДТП.

Як вбачається із позовної заяви та матеріалів, доданих до неї, 01.11.2017 року трапилась ДТП за участю автомобіля «Санг Йонг», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить відповідачу та автомобіля "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 07.09.2018 року у справі №758/15007/17 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, з 01.11.2017 року у позивача виникло право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до відповідача.

Отже, трирічний строк для звернення до суду сплинув 01.11.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

У даному випадку останнім днем строку звернення до суду є 01.11.2020 року - вихідний день (неділя). Позивачем позовну заяву здано на пошту 02.11.2020 року, що підтверджується відміткою на конверті "Укрпошта", тобто, у перший після вихідного робочий день.

Відтак, суд доходить висновку, що позивач своєчасно, в строки встановлені процесуальним кодексом, звернувся до суду за захистом своїх прав.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн., який на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18150 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 );

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В. В. Гребенюк