1Справа № 335/3206/20 2/335/175/2021
03 червня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді акарова В.О., за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 , треті особи: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначено, що з 11.06.2005 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .
У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася їх донька - ОСОБА_3 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2011 року у цивільній справі № 0827/2-888/11 шлюб було розірвано.

27.12.2016 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Разом із ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не проживають та не ведуть спільного господарства з 2007 року. З часу припинення сімейних відносин ОСОБА_2 відмовився утримувати доньку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2011 року у цивільній справі № 2-887/2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнено аліменти в розмірі 816,00 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 . Між тим ОСОБА_2 приховував місця своєї роботи та свої доходи, аліменти не сплачував та не сплачує, будучи працездатною особою.

Крім того, з часу припинення сімейних відносин ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти тощо.

З 2007 року ОСОБА_2 не відвідував доньку за місцем проживання чи навчання, з нею не спілкувався, не цікавився її життям, фізичним чи духовним розвитком, не брав участі у її вихованні, навчанні, утриманні, демонструє свою повну безвідповідальність та байдужість.

Обов`язки щодо виховання, розвитку, лікування, утримання дитини ОСОБА_3 виконує виключно позивач, разом з якою дитина мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки - ОСОБА_3 , на переконання позивача, не зашкодить охоронюваним правам та інтересам дитини і жодним чином не вплине на життя чи духовний стан ОСОБА_2 .

Крім того, задоволення позовних вимог матиме наслідком захист цивільних прав та інтересів неповнолітньої дитини: надасть можливість отримати передбачені законодавством пільги та переваги; в подальшому позбавить ОСОБА_2 претендувати на матеріальне забезпечення з боку ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 , як матері, дозволить самостійно, без згоди ОСОБА_2 вирішувати питання. пов`язані з реалізацією та захистом майнових і особистих інтересів дочки, зокрема, щодо навчання дитини (в т.ч. за кордоном), придбання нею майна тощо.

Посилаючись на вказані вище обставини,, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки - ОСОБА_3 та стягнути із відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 04.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Цією ж ухвалою зобов`язано Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району скласти та надати до суду висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3

24.06.2020 року від заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до суду надійшло клопотання, в якому останній просить залучити в якості третьої особи як орган опіки та піклування районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, а Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради - вилучити, підготовче судове засідання провести без участі представника районної адміністрації.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району, та зобов`язано останній надати до суду висновок щодо розв`язання спору, а також виключено з числа учасників справи службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

Цією ж ухвалою закрито підготовче судове провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

07.12.2020 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надано Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому повідомляється, що відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснювався вихід за вказаною адресою з метою поспілкуватися з відповідачем та з`ясувати його думку щодо вищевказаного питання. Потрапити до помешкання не вдалось, оскільки двері ніхто не відчинив, залишене письмове запрошення для ОСОБА_2 було ним проігнороване.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.01.2020 року, виданого Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки станом на 31.12.2019 складала 66 096, 00 гривень.

Згідно із характеристикою Запорізької гімназії № 11, неповнолітня ОСОБА_3 навчається у вказаному закладі з четвертого класу, на даний час є ученицею 7 класу. ОСОБА_2 за весь час навчання доньки школу не відвідував, на батьківських зборах присутнім не був, телефонного зв`язку із працівниками гімназії не підтримував.

Відповідно до письмового пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 від 27.11.2020 року, вона не пам`ятає свого біологічного батька ОСОБА_2 , спілкувалась з ним дуже давно. Дівчина зазначає, що батько не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї, не бере участі у її вихованні, та вважає позбавлення батьківських прав батька по відношенню до неї доцільним.

Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 27.11.2020 року.

За результатами засідань, враховуючи наявні документи, думку дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3 , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Враховуючи вищезазначене, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`являвся, відзив на позов не надав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання, що відповідає положенням п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, заяву про розгляд справи у його відсутність не надавав, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи те, що відзив на позов, у відповідності до п. 8 ст. 178 ЦПК України, не подано, а також те, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_7 ) та ОСОБА_2 з 11.06.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1112, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2011 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 27.11.2020 року.

За результатами засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_8 батьківських прав, передбачених ст. 164 СК України, про що 03.12.2020 складено відповідний висновок № 01-10/3172.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мітіної Т.В., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.12.2019 року становить 66 096,00 грн.

Положеннями ст.ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що ОСОБА_2 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, оскільки тривалий час не бачився із дитиною, не спілкується з нею, не надає будь-якої допомоги на її утримання, в тому числі не сплачує аліменти, не проявляє інтересу до життя дитини, її здоров`я, розвитку та внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, про що зазначила позивач у своєму позові, та не спростовано відповідачем.

Наведені вище обставини переконують суд у тому, що у діях відповідача проявляється саме винна, пасивна та байдужа поведінка, а також зневажливе ставлення по відношенню до дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, на підставі вимог, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О. Макаров