ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/536/20
Провадження № 22-ц/4820/252/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2020 року,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

ОСОБА_1 зазначила, що з 28 серпня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 6 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Протягом 2019-2020 років ОСОБА_2 не сплачував аліменти на дитину, внаслідок чого станом на 1 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 26 924 грн 60 коп. Відповідно до ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 26 924 грн 60 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 197 грн 05 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 154 грн витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 724 грн 43 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що в період з 1 травня 2019 року до 1 березня 2020 року ОСОБА_2 не виконував судове рішення про стягнення аліментів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 23 197 грн 05 коп. Оскільки заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, то ОСОБА_1 має право на неустойку, розмір якої не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про стягнення з нього 5 000 грн неустойки за прострочення сплати аліментів посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом розмір неустойки є непомірно великим та обтяжливим для ОСОБА_2 , оскільки він не працює та не має офіційного доходу, погасив заборгованість за аліментами, а на його утриманні перебувають цивільна дружина та дитина. З урахуванням матеріального і сімейного стану ОСОБА_2 розмір неустойки може бути зменшений судом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 28 серпня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою.

6 вересня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 6 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Цей судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (виконавче провадження №59238555).

Згідно довідки державного виконавця від 11 березня 2020 року станом на 1 березня 2020 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами склав 23 197 грн 05 коп.

Застосовані норми права

Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз норм ст. 196 СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Оскільки сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, то суд з урахуванням матеріального і сімейного стану платника аліментів може зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що з травня 2019 року до лютого 2020 року ОСОБА_2 не виконував судове рішення про стягнення аліментів і не надавав ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання сина, внаслідок чого станом на 1 березня 2020 року виникла заборгованість у сумі 23 197 грн 05 коп.

Суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що заборгованість за аліментами виникла з вини ОСОБА_2 , а тому позивачка має право на стягнення з нього неустойки (пені), розмір якої не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Розмір неустойки (38 242 грн 84 коп.) обчислений судом правильно.

У справі відсутні належні та допустимі докази щодо матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 , які в силу ч. 2 ст. 196 СК України дають підстави суду зменшити розмір неустойки.

Посилання ОСОБА_2 на неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додані ОСОБА_2 до апеляційної скарги: довідку Хмельницького обласного центру зайнятості від 22 грудня 2020 року № (а.с. 103), довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_2 (а.с. 108), свідоцтво про народження ОСОБА_4 (а.с. 107), - оскільки ці письмові докази подані позивачем без дотримання вимог ст.ст. 83, 367 ЦПК України.

Отже, доводи ОСОБА_2 про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) є необґрунтованими.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Гавриленко О.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50