Справа № 473/3248/20
РІШЕННЯ
іменем України

"02" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 18 червня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №748-0174, відповідно до якого банк надав останньому на споживчі потреби кредит в розмірі 30 000 грн. зі строком користування протягом 60 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 17 червня 2024 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 56 % річних.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % суми простроченого платежу.
Також, в разі порушення позичальником зобов`язань в частині вчасного погашення заборгованості за кредитом або сплати процентів на понад 58 днів, останній зобов`язаний достроково повернути кредит у повному розмірі та сплатити нараховані банком відсотки.
Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 30 778,36 грн., в тому числі:
- заборгованість за кредитом 25 995,94 грн.;
- заборгованість за процентами 4 513,29 грн., а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, йому нараховано 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу 212,44 грн., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу 45,02 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасним поверненням кредиту за період прострочення платежу 3,47 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу 8,20 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні після зміни думки щодо позову позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що банк під час нарахування заборгованості за кредитним договором не врахував, що відповідач з 30 липня 2019 року є військовослужбовцем за контрактом, а тому, враховуючи, що згідно ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, проценти за користування кредитом не нараховуються, а тому вважав нарахування йому процентів, 3 % річних та інфляційних втрат банку незаконними. Водночас вказував, що з врахуванням здійснених ним проплат за кредитним договором, які підлягали розподілу на оплату заборгованості за кредитом (проте були незаконно зараховані на оплату нарахованих процентів) реальна заборгованість за кредитом станом на 01 вересня 2020 року становила 16 040,09 грн., що, виходячи з узгодженого сторонами графіку повернення кредиту, вказує на наявність переплати (а не боргу) за кредитом та безпідставність вимог банку.
Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 18 червня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №748-0174, відповідно до якого банк надав останньому на споживчі потреби кредит в розмірі 30 000 грн. зі строком користування протягом 60 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 17 червня 2024 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 56 % річних.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % суми простроченого платежу (п. 8.3 договору).
Також, в разі порушення позичальником зобов`язань в частині вчасного погашення заборгованості за кредитом або сплати процентів на понад 58 днів, останній зобов`язаний достроково повернути кредит у повному розмірі та сплатити нараховані банком відсотки (п. 3.10.2 договору).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору банком нараховано заборгованість станом на 01 вересня 2020 року, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 25 995,94 грн.;
- заборгованість за процентами за період з 28 лютого 2020 року по 25 серпня 2020 року 4 513,29 грн.;
- 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу (з 26 березня 2020 року по 25 серпня 2020 року) 212,44 грн.;
- 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу (з 26 лютого 2020 року по 25 серпня 2020 року) 45,02 грн.;
- інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасним поверненням кредиту за період прострочення платежу (з квітня 2020 року по серпень 2020 року) 3,47 грн.;
- інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу (з квітня 2020 року по серпень 2020 року) 8,20 грн.
Аналізуючи вказані вимоги, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи (а.с. 59-65, аа) вбачається, що з 30 липня 2019 року ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі з 25 травня 2020 року по 23 грудня 2020 року проходив службу в зоні проведення операції об`єднаних сил.
В той же час, згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». На час розгляду справи Президентом України відповідне рішення про скасування особливого періоду та переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не прийнято.
Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц.
Таким чином, з 30 липня 2019 року банк не мав права нараховувати позичальнику проценти, пеню, інші штрафні санкції, в тому числі застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання шляхом нарахування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України процентів та інфляційних втрат, а тому вимоги банку в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
За встановлених обставин, внесені позичальником з 30 липня 2019 року в межах виконання умов кредитного договору кошти, які були безпідставно (з порушенням вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») зараховані банком на погашення процентів (7 946,18 грн.) слід зарахувати на погашення кредиту, а тому заборгованість за кредитом становить 18 049,76 грн. (30 000 грн. (розмір отриманого позичальником кредиту) 4 004,06 грн. (розмір внесених позичальником коштів, які були направлені банком на погашення кредиту) 7 946,18 грн. (розмір внесених позичальником коштів, які безпідставно були направлені банком на сплату заборгованості за процентами)).
Що стосується тверджень відповідача про наявність у нього переплати за кредитом та відсутність простроченої заборгованості за вказаними платежами, то суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з встановленням в судовому засіданні безпідставності зарахування банком частини внесених позичальником коштів в рахунок погашення нарахованих процентів та перерахунком судом заборгованості за кредитом дійсно відбулося випередження відповідачем узгодженого сторонами графіку погашення кредиту.
Згідно п.п. 3.8.1, 3.8.6 кредитного договору позичальник дійсно має право на дострокове повернення всієї суми або частини суми наданого кредиту, що є підставою для внесення змін до договору в частині зміни терміну остаточного повернення кредиту (в бік зменшення) або в частині перерахунку розміру чергових платежів по кредиту.
Проте, відповідно до п. 3.8.5 кредитного договору здійснення дострокового часткового повернення кредиту у поточному платіжному періоді не звільняє позичальника від сплати чергового платежу в поточному та наступних платіжних періодах.
З розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника вбачається, що з 26 березня 2020 року ОСОБА_1 повністю припинив виконувати умови кредитного договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальник повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.
Відповідно до п.п. 3.9.1, 4.2.2 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом більше ніж на один місяць банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту, в тому числі тієї частини кредиту, строк повернення якої не настав.
Згідно п.п. 3.9.3, 3.10.1, 3.10.2 кредитного договору строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого з наступних обставин: спливу встановленого законом строку, відведеного для усунення споживачем порушень умов договору про споживчий кредит (якщо банк вимагає дострокового повернення кредиту); прострочення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів.
За встановлених обставин, позивач має право вимагати від ОСОБА_1 , який прострочив виконання взятих на себе зобов`язань на строк понад 58 днів, дострокового повернення кредиту, в тому числі тієї частини кредиту, строк повернення якої не настав.
Тому, зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» на підставі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 18 049,76 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 232,61 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління (м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 50; ) заборгованість за договором про споживчий кредит №748-0174 від 18 червня 2019 року, що утворилася станом на 01 вересня 2020 року, а саме, заборгованість за кредитом 18 049 (вісімнадцять тисяч сорок дев`ять) гривень 76 копійок, а також в повернення 1 232 (одну тисячу двісті тридцять дві) гривні 61 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 лютого 2021 року.

Суддя: О.В. Вуїв