Ухвала

10 червня 2021 року

м. Київ

справа № 759/20949/18

провадження № 61-8823ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А.,Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Булгакова 12» про усунення перешкод у використанні площі загального користування, визнання письмового дозволу недійсним, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Булгакова 12» (далі - ОСББ «Булгакова 12») та просили зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у використанні площі загального користування, шляхом знесення збудованої ним конструкції, у вигляді стіни з цегли з встановленими дверима, перед своїми вхідними дверима на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 , привівши територію загального користування до початкового стану; визнати письмовий дозвіл, наданий ОСББ «Булгакова 12» ОСОБА_1 , на будівництво вказаної цегляної конструкції недійсним; стягнути з

ОСОБА_1 на користь позивачів завдану моральну шкоду у розмірі по

40 000 грн кожній.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні приміщенням сумісної власності багатоквартирного будинку, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести збудовану ним конструкцію, у вигляді стіни з цегли з встановленими дверима, перед своїми вхідними дверима на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 , привівши територію загального користування до початкового стану. Визнано письмовий дозвіл, наданий ОСББ «Булгакова 12» ОСОБА_1 , на будівництво вказаної цегляної конструкції недійсним. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі по 5 000 грн кожній. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У травні 2021 року до Верховного Суду засобами електронного поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є усунення перешкод у використанні площі загального користування, визнання письмового дозволу недійсним та відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Булгакова 12» про усунення перешкод у використанні площі загального користування, визнання письмового дозволу недійсним, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров