Постанова

Іменем України

09 червня 2021 року

м. Київ

справа № 200/9058/19

провадження № 61-15792св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ОСОБА_3 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі - ТОВ «ФК «Поліс»), ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», на АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01;

заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначених нежитлових приміщень;

заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, приймати будь-які рішення, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо зазначених нежитлових приміщень;

заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи, змінювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи, скасовувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо зазначених нежитлових приміщень.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що існує ризик настання обставин, які унеможливлять подальше виконання рішення суду у разі задоволення позову та значно ускладнять поновлення прав позивача.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкликання позовної заяви та скасування заходів забезпечення позову.

Заяву мотивовано тим, що 19 вересня 2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 3 до договору комісії від 04 березня 2019 року № 04/03/19, відповідно до якої сторони погодили, що ОСОБА_2 зобов`язується виконати свій обов`язок, обумовлений договором комісії до 07 листопада 2019 року, також домовились, що між ними відсутні будь-які спори щодо виконання умов договору комісії та укладених згідно з його умовами інших договорів.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на: нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Заборонено будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Заборонено будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, приймати будь-які рішення, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Заборонено будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи, змінювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи, скасовувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що існують достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відкликання позовної заяви та скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Поліс», ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року у цій справі, зокрема, скасовано арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Скасовано заборону будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Скасовано заборону будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, приймати будь-які рішення, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Скасовано заборону будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи, змінювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи, скасовувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо: нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-5, 4-6, 4-7а в літ. «А-16», загальною площею 79,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1, 4-2, 4-2а, 4-3, 4-4, 4-7, 4-8 в літ. «А-16», загальною площею 71,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв. м, в літ. «А-4», за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ще не відкрито, тому наявні підстави для повернення позовної заяви відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини тринадцятої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову скасовуються судом у разі повернення позовної заяви.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року скасовано.

Суд постановив, що оскільки ухвала про застосування заходів забезпечення позову була скасована ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року, то відповідно й скасовано заходи забезпечення позову, у зв`язку з чим відсутня необхідність у розгляді по суті заяви ОСОБА_1 про забезпечення заходів позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ТОВ «ФК «Поліс», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просило скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року і залишити в силі ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року.

Підставами касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року ТОВ «ФК «Поліс» зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та незастосування практики Верховного Суду, викладеної в постанові від 22 січня 2020 року в справі № 175/860/19 (провадження № 61-18390св19).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що скасування заходів забезпечення позову за клопотанням сторони у справі не є безумовною підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

Також суд апеляційної інстанції не дослідив та не надав оцінку наявності у ОСОБА_4 права на подання апеляційної скарги.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу від учасників справи не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Поліс» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, витребувано із Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 200/9058/19 та відмовлено ТОВ «ФК «Поліс» у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги і правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ТОВ «ФК «Поліс» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Скасовуючи ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року, апеляційний суд виходив із того, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2019 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою, тому і вона підлягає скасуванню.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він є передчасним та зробленим із порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не перевіряв доводів заяви про забезпечення позову по суті, не встановлював наявність чи відсутність підстав для її задоволення, обставин, які дають обґрунтовані підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не перевірив, чи порушуються права та обов`язки ОСОБА_4 оскаржуваною ухвалою.

Таким чином, апеляційний розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року щодо забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Поліс», ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості фактично здійснено не було.

Крім того, скасувавши ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року, апеляційний суд не зіслався на жоден із пунктів частини першої статті 374 ЦПК України, якими визначено повноваження суду апеляційної інстанції, та не проаналізував дії ОСОБА_4 щодо подання апеляційної скарги на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року на відповідність принципу добросовісного користування процесуальними правами, з урахуванням положень пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України.

За таких обставин оскаржувана постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, якою переглядалася ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року, не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки не відповідає положенням статті 263 ЦПК України.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки апеляційний перегляд судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом фактично не проведено, то суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розглянути питання по суті спору, так як у касаційному порядку підлягають розгляду касаційні скарги на ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку. Враховуючи викладене, справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк