Єдиний унікальний номер 725/1177/21
Номер провадження 2/725/219/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.,

при секретарі: Бідней А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.02.2021 року між ними розірвано.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що відповідач дітей не утримує, не приймає участі у їх вихованні, лікуванні та розвитку, жодним чином не цікавиться їх життям та здоров`ям, основних та додаткових витрат по утриманню дітей не несе.

Діти проживають разом із позивачкою по АДРЕСА_1 , знаходяться на її утриманні та навчаються в Чернівецькій спеціалізованій школі «Освітні ресурси та технологічний тренінг» І-ІІІ ступенів №41 з вивченням єврейського етнокультурного компонента, Чернівецької міської ради.

Вказала, що з дочками проживають окремо від відповідача більше 8-ми місяців, діти прихильні до неї та з їх слів бажають проживати разом із матір`ю.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просила визначити місце проживання дітей разом із мамою ОСОБА_1 за місцем її проживання по АДРЕСА_1 .

Відповідачем відзиву на позов не надано.

За клопотанням позивача було доручено органу опіки та піклування Чернівецької міської ради - Службі у справах дітей Чернівецької міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не прибула. Її представником адвокатом Федіним В.Ю. було надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, не з`явився. На підготовчому засіданні подавав заяву згідно якої позовні вимоги визнає.

Представником третьої особи надано суду Висновок органу опіки та піклування. Крім того просили розгляд справи провести без участі представника. При винесенні рішення просили врахувати інтереси дітей.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2016 року, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.02.2021 року між ними розірвано (а.с.7-8).

У сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10).

Позивачка зареєстрована та проживає разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою ПП «Санітарія» від 22.02.2021 року та Актом про місце проживання дітей від 26.02.2021 року (а.с.17-18).

При вирішенні даного спору суд враховує положення ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років визначається за спільною згодою батьків та дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ст.161 СК України).

Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст.161 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З дослідженого у судовому засіданні Висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.05.2021 року встановлено, що мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом із малолітніми доньками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в трикімнатній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію від 22.02.2021 р. № 737, актом обстеження умов проживання сім`ї від 13.05.2021 р., актом оцінки потреб сім`ї/особи від 12.05.2021 р.№ 151/02-05.

ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, документів що підтверджують наявність самостійного доходу не надала. Займається вихованням дітей, матеріально забезпечує всім необхідним. На обліку в комунальній медичній установі «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» та в комунальній медичній установі «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, належним чином виконує батьківські обов`язки, що підтверджується відповідними довідками.

Малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом із мамою за вказаною вище адресою, де створені належні умови проживання, є місце для сну та відпочинку, підготовки уроків, створені комфортні умови для нормального фізичного та духовного розвитку, діти доглянуті, охайні.

Діти навчаються в Чернівецькій спеціалізованій школі «Освітні ресурси та технологічний тренінг» 1-Ш ступенів № 41 з вивченням єврейського етнокультурного компонента Чернівецької міської ради. Мати регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дітей, надає допомогу в організації позаурочного життя доньок.

При цьому Орган опіки та піклування надав Висновок без зазначення позиції з окресленого питання у зв`язку із фактичною відсутністю спору між батьком та матір`ю.

Разом з тим суд із ствердженням органу опіки та піклування щодо відсутності спору погодитись не може у повній мірі, виходячи з того, що наявність зазначеного позову про визначення місця проживання дітей, не укладення мирової угоди в ході розгляду справи між сторонами, а також не укладення договору про місце проживання дітей свідчить все ж про наявність напружених відносин між сторонами та неможливість самостійно у позасудовий спосіб вирішити питання щодо участі у житті дітей в тому числі місця їх проживання, а отже про наявність спору між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що діти проживаючи разом із матір`ю забезпечені належними умовами проживання, є місце для сну та відпочинку, підготовки уроків, створені комфортні умови для нормального фізичного та духовного розвитку, діти доглянуті, охайні, виходячи із безумовних інтересів дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 141, 161 СК України, ст.ст.4-6, 76-81 ,95, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун