Справа № 466/7136/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/1300/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів Бойко С.М.,Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2021 року, постановлену в складі головуючого судді Ковальчука О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Апекс-Банк" (ФК "Апекс"), ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ТзОВ "Укрспецбуд-монтаж" про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та застосування наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и л а:

у вересні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів, в якому просила визнати недійсним укладений між ПрАТ «Фінансова компанія Апекс» та ОСОБА_2 договір від 17.05.2016 року в частині уступки права вимоги за кредитним договором №В6-ЮКЛ/300312/1 від 30.03.2012 року та договором іпотеки від 30.03.2012 року за реєстровим номером №1111, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме скасувати запис в держаному реєстрі іпотек відомості щодо іпотекодержателя ОСОБА_2 і відносити запис про іпотекодержателя ПАТ «Апекс-Банк» по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача судові витрати.

03.02.2021 року на адресу суду надійшло клопотання арбітражного керуючого, ліквідатора ПрАТ «ФК «Апекс» - Лукащука В.В. про передачу справи до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи №910/1382/20 про банкрутство ПрАТ «ФК «Апекс» відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, якою передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2021 року клопотання арбітражного керуючого, ліквідатора ПрАТ «ФК «Апекс» - Лукащука В.В. про передачу справи до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи №910/1382/20 про банкрутство ПрАТ «ФК «Апекс» - задоволено.

Цивільну справу №466/7136/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Апекс-Банк» (ФК «Апекс»), ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ТзОВ «Укрспецбуд-монтаж» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та застосування наслідків недійсності правочину передано до Господарського суду міста Києва (м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В), в провадженні якого перебуває справа № 910/1382/20 про банкрутство ПрАТ «ФК «Апекс».

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що передаючи справу на розгляд іншого суду, суд фактично позбавив її права на справедливий суд, не звернув уваги на розмежування між різними видами судочинства.

Позивач, як майновий поручитель, звертаючись в суд з указаним позовом, правильно визначився, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується оспорення договорів відступки права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки та застосування наслідків оспорюваних правочинів. Позивачем правильно визначено склад учасників справи та обрано ефективний спосіб захисту.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2021 року, справу направити для продовження розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Лукашук В.В. зазначив, що суд першої інстанції, передаючи справу на розгляд до господарського суду в повному обсязі проаналізував законодавство України в сфері банкрутства, при винесенні оскаржуваного рішення керувався практикою Європейського суду з прав людини, а також позиціями Великої палати Верховного Суду, Судових палат для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду та досить чітко застосував положення ЦПК України. Тому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пащук А.І., без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2021 року без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену у п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційна скарга розглядається у письмовому проваджені без повідомлення та виклику учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги. До такого висновку, колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справу слід передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва, оскільки відносно відповідача ПрАТ «ФК «Апекс» відкрито провадження у справі № 910/1382/20 про банкрутство.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Глава 2 ЦПК України визначає цивільну юрисдикцію до якої входить: предметна та суб`єктна юрисдикція; інстанційна юрисдикція та територіальна юрисдикція.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Територіальна підсудність - компетенція із розгляду цивільних справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Цивільне процесуальне законодавство виділяє кілька видів територіальної підсудності: загальна територіальна підсудність, альтернативна підсудність, договірна підсудність, територіальна підсудність.

Отже, виходячи із змісту ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд може передати справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Нормами ЦПК України, чинним на час постановлення оскаржуваної ухвали, не передбачено передачу справи до іншого суду, якщо позивачем порушена предметна та суб`єктна юрисдикція (підвідомчість).

Однак, судом першої інстанції вірно було враховано, що 18 жовтня 2018 року Верховною Радою України прийнято Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Кодекс набрав чинності 21 квітня 2019 року (опубліковано в газеті «Голос України» від 20.04.2019 року № 77) та введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності, тобто з 21 жовтня 2019 року.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Пунктом 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу установлено, що з дня введення його в дію подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник встановлено статтею 7 Кодексу. Так, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Отже, зазначена норма Кодексу містить вказівку на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та процесуальне правило про передачу справ, стороною в яких є боржник, незалежно від юрисдикції цього спору.

Згідно ст.7 цього Кодексу, спори, стороною в яких є боржник, розглядається господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог боржника.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство,який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 червня 2019 року №15/143-б з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має й принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута. Наведений вище принцип полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо. Суд у справі про банкрутство повинен сам прийняти рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Тобто, за умови порушення провадження у справі про банкрутство з боржника особливістю вирішення таких спорів є концентрація всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №904057/14.

На більш ефективну реалізацію вказаного принципу, направлені приписи Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, зазначена вище норма Кодексу містить вказівку на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та процесуальне правило про передачу справ, стороною в яких є боржник, незалежно від юрисдикції цього спору.

З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи апеляційним судом, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Вказаний правовий висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19.

Системний аналіз положень чинного процесуального законодавства України та Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ щодо інших законодавчих актів України.

Сторонами визнається, що 06 лютого 2020 року ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі № 910/1382/20 про банкрутство ПрАТ «ФК «Апекс».

З урахуванням вищевикладеного, сформованої судової практики та спрямованості Кодексу України з процедур банкрутства на концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство, а також беручи до уваги те, що до повноважень ліквідатора банкрута відноситься обов`язок вжити заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, про передачу матеріалів справи №466/7136/20 до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/1382/20 про банкрутство ПрАТ «ФК «Апекс».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оскільки передача справи для подальшого розгляду від неналежного суду до належного суду, відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року про право особи на справедливий суд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.