ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

04 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 638/10192/18

Провадження № 22-ц/818/1229/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року, постановлену суддею Шишкіним О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про дострокове розірвання за договором позики та стягнення заборгованост,

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив достроково розірвати договір позики від 11.07.2017 року внаслідок істотного порушення договору відповідачем, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 26 206,84 грн., грошові кошти за договором позики (повернення як наслідок розірвання договору позики) в сумі 13 103,42 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами згідно ст.625 ЦК України у розмірі 633,27 грн. та 316,64 грн., а також судовий збір у розмірі 1472,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Укладання договору та передання грошових коштів підтверджується складанням та підписанням відповідачем розписки від 11.07.2017 року. Загальна сума грошових коштів, переданих ОСОБА_2 ОСОБА_1 складала еквівалент 1500 дол. США. При цьому відповідачка зобов`язалася сплачувати частинами по 100 доларів США щомісячно, починаючи з 25.09.2017 року, про що зазначено у розписці. Однак до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконала. Вказує, що з 17.07.2018 року за відповідачкою рахується заборгованість перед позивачем за основним боргом у розмірі 1500 дол. США, три проценти річних у розмірі 633,27 грн. та 316, 64 грн., а всього 40 260,17? грн., що за курсом НБУ станом на 17.07.2018 року 1000 дол. США становить 26 206,84 грн. та 500 дол.США становить 13 103,42 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за розпискою у розмірі 39 310 грн. 42 коп., три проценти річних за весь час прострочення платежу у розмірі 949 грн. 91 коп., а всього стягнути 40 260 грн. 17 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як не законне і обґрунтоване, таким що не відповідає дійсним обставинам справи та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що розписка складалась з метою приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу товарів народного споживання, вчинений під тиском позивача, з метою здійснення підприємницької діяльності з продажу цих товарів.

Зазначає, що не була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, участі не приймала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено договір позики, а наявність боргового документа у позивача підтверджує невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Судом до цих правовідносин застосовано правила ст.1046 -1050 ЦК України щодо договору позики та положення ст.ст.526,625 ЦК України стосовно загальних умов виконання зобов`язання та порушення умов виконання грошового зобов`язання.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується.

Позивач посилався на те, що 11.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Укладання договору та передання грошових коштів підтверджується складанням та підписанням відповідачем розписки від 11.07.2017 року. Загальна сума грошових коштів, переданих позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_1 складала еквівалент 1500 дол. США. При цьому відповідач зобов`язалася сплачувати частинами по 100 доларів США щомісячно, починаючи з 25.09.2017 року, про що надала розписку.

Проте, оригіналу розписки матеріали справи не містять.

Також оскаржуване рішення не містить посилань на огляд судом оригіналу розписки копію якої долучено до позовної заяви.

За правилами ч.ч. 1,2,4-6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вибір спосіб захисту своїх прав покладається на позивача.

Так, обираючи спосіб захисту своїх прав, позивач вказує, що між ним та відповідачкою виникли договірні правовідносини, що випливають із грошового зобов`язання, а саме договору позики, оформленого борговою розпискою. Проте, оригіналу розписки суду не надано, що унеможливлює її дослідження та надання їй оцінки як доказу наданого на підтвердження вимог заявлених позивачем.

Питання судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 грн. 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 04 лютого 2021 року.