Справа №461/5098/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Собко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради Хижного Павла Петровича про захист житлових прав, визнання права на розподіл квартири, надання дозволу на розподіл квартири,

встановив:

ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом до ОСОБА_4 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про захист житлових прав, визнання права на розподіл квартири, надання дозволу на розподіл квартири.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка була приватизована, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У квартирі АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, власником якого є Львівська міська рада, зареєстрований та проживає ОСОБА_4 . Між квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_2 а наявні приміщення які перебувають у загальному користуванні, відповідно до договору найму житлового приміщення укладеного з Галицькою районною державною адміністрацією (договір найму житлового приміщення знаходиться у Галицькій районній адміністрації м. Львова). На даний момент виникла необхідність розділити квартиру на окремі житлові приміщення, у зв`язку з чим 27.04.2017 року було розроблено проект інженером-проектувальником щодо перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 . 12.04.2017 року позивач звернулась до Галицької районної державної адміністрації Львівської міської ради для укладення нового договору житлового найму з можливістю відокремити квартиру на два ізольовані житлові приміщення, однак їй було відмовлено. Після цього, вона звернулась листом до відповідача - наймача квартири АДРЕСА_1 , який не надав їй жодної відповіді, що вона приймає як відмову у згоді на перепланування комунальної квартири. Зазначає, що громадянин ОСОБА_4 не надає можливість виділу окремих житлових приміщень, шляхом укладення нового договору житлового найму і відмовляється нести права та обов`язки, які випливають із дійсного договору житлового найму, що тягне за собою порушення прав інших осіб, а тому звертаючись до суду просить: визнати її право на розподіл квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , шляхом надання дозволу на проведення розподілу приміщень, які перебувають у спільному користуванні квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та зобов`язати Галицьку районну державну адміністрацію м. Львова укласти з ОСОБА_6 договір житлового найму приміщень, які перебувають у спільному користуванні квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на відокремлену квартиру АДРЕСА_1 , як виділене окреме приміщення загальною площею 34,0 кв. м, з якої житлова площа становитиме - 21,90 кв. м., допоміжна площа - 12,10 кв. м.

Представники позивача в судовому засіданні, кожен окремо, позов підтримали, з мотивів наведених у ньому. Просили суд позов задовольнити. Вказали, що необхідність надання дозволу для проведення поділу зумовлена тим, що наймач квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 постійно захаращує приміщення спільного користування, веде антисанітарний спосіб життя, неможливо провести ремонт приміщень загального користування протягом 10 років, оскільки ОСОБА_4 не бажає брати участі у таких витратах, неможливо встановити систему опалення місць спільного використання, внаслідок чого на стінах кухні утворюється грибок, а у ванній кімнаті наявна пліснява, грибок та неприємний запах. Дана ситуація найбільше загострюється в зимовий період часу, приміщення кухні ОСОБА_4 використовується не за призначенням, що підтверджується актом складеним директором ЛКП «Цитадель-Центр» від 26.04.2017 року. Просили взяти до уваги як доказ по справі ескізний проект перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , складений ФОП ОСОБА_7 27.03.2017 року, відповідно до якого технічно можливо виконати перепланування комунальної квартири АДРЕСА_1 з її розподілом, на дві окремі квартири. Після виконаного перепланування з розподілом комунальної квартири на дві окремі квартири постійного проживання, планування квартир в загальному знаходяться в межах вимог основних будівельних норм і правил. Наявні відхилення після перепланування можливо вважати незначними, оскільки ліквідоване основне порушення - комунальна квартира із приміщеннями спільного користування. Висновок експерта № 5759 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 461/5098/17 від 23.08.2019 року, згідно якого розподіл (перепланування) квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 а технічно неможливий, просили визнати неналежним доказом, зважаючи на його незрозумілість та неповноту, оскільки такий побудований на підставі дослідження не всіх наданих експерту об`єктів та документів, а також не містить вичерпних відповідей на всі поставлені відповіді.

Відповідач та його представник позов заперечили, з мотивів викладених у письмових поясненнях, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Вказали, що за рішенням Галицького районного суду від 29.07.2011 року по цивільній справі № 2-25/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про зміну договору житлового найму, зустрічним позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про зміну договору житлового найму, у спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 залишено кухню 1-4/15.5 кв.м., коридори 1-1/11.0, 1-2/1.0 кв.м., ванну кімнату 1-6/4.06.квм., вбиральню 1-3/1.0 кв.м., комору у підвалі XI 1/21.5 кв.м. Після виконання даного рішення суду, квартира АДРЕСА_1 складається із двох житлових кімнат, площею 21,9 кв.м. та 16,3 кв.м. Питання про розподіл вищезазначеної квартири вже неодноразово піднімалось позивачами, зокрема у цивільній справі № 2-25/11, яка розглядалась Галицьким районним судом м. Львова. Перепланування квартири призведе до штучного погіршення житлових умов відповідача, зокрема йому запропоновано облаштування прохідної кухні, яка площею менша ніж встановлені норми ДБН В.2.2.-15-2005, окрім цього пропонується встановлення вентиляції з квартири АДРЕСА_4 , що призведе до порушення умов безпеки. Щодо облаштування унітазу у ванній кімнаті, то пропонується його підключення до існуючого стояка 100 мм, що є абсолютно неможливим, оскільки стояк на вході у ванну кімнату має розмір 100 мм, а на виході з ванної кімнати 60 мм, а це призведе до того, що відповідач залишиться без облаштування туалету. Також пропонується вхід у квартиру через подвір`я. Просять врахувати дані обставини та відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, вказали, що ескізний проект інженера - проектувальника ОСОБА_7 не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та нормам ДБН В 3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Даний ескіз проекту не може бути належним доказом по справі, оскільки містить ряд помилок, неточностей, інших порушень законодавства України в сфері оціночної діяльності та носить виключно рекомендаційний характер.

Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, пояснень на позов не подав. Суд постановив розгляд справи проводити за відсутності належним чином повідомленого представника третьої особи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши всі надані сторонами докази по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та правовідносини.

ОСОБА_6 є власником квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34 кв.м, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 16.12.2011 року. Квартира була приватизована позивачем, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Цитадель-Центр» 27.04.2017 року, по АДРЕСА_5 , будинку власником якого є - Міська рада, зареєстрована і проживає ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (донька).

У квартирі АДРЕСА_1 , в будинку власником якого є - Міська рада, зареєстровано 1 (одна особа) - ОСОБА_4 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1912 від 04.05.2017 року, виданою ЛКП «Цитадель-Центр».

Між квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 та квартирою АДРЕСА_2 - якою користується ОСОБА_4 , наявні приміщення які перебувають у загальному користуванні, відповідно до договору найму житлового приміщення укладеного з Галицькою районною державною адміністрацією ЛМР.

Квартира

АДРЕСА_6 , яка належить позивачу, складається з однієї житлової кімнати.

Рішенням Галицького районного суду від 29.07.2011 року по цивільній справі № 2-25/11за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про зміну договору житлового найму, та зустрічним позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про зміну договору житлового найму вирішено змінити договір житлового найму квартири АДРЕСА_1 , виділивши в користування позивачки ОСОБА_6 кімнату 1-8/21.9 кв.м, відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_4 кімнати 1-7/ 21.9 кв.м, 1-5/16.3 кв.м., у спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 залишити кухню 1-4/15.5 кв.м., коридори 1-1/11.0, 1-2/1.0 кв.м., ванну кімнату 1-6/4.06.кв.м, вбиральню 1-3/1.0 кв.м, комору у підвалі XI 1/21.5 кв.м. Зобов`язано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_8 договір житлового найму на кімнату 1-8/21.9 кв.м квартири АДРЕСА_1 . Зобов 'язано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 договір житлового найму на кімнати 1-7/ 21.9 кв.м, 1-5/16.3 кв.м квартири АДРЕСА_1 . У спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 залишено кухню 1-4/15.5 кв.м, коридори 1-1/11.0, 1-2/1.0 кв.м, ванну кімнату 1-6/4.06 кв.м, вбиральню 1-3/1.0 кв.м, комору у підвалі XI 1/21.5 кв.м.

Таким чином, на підставі даного рішення суду, яке набрало законної сили, у спільному користуванні володільців квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 знаходяться: ванна пл. 4, 6 кв. м, вбиральня пл. 1,0 кв. м, коридор пл. 1,0 кв. м, пл. 11,0 кв. м, кухня по. 15,5 кв. м, підвал пл. 21,5 кв.м.

12.04.2017 року позивач звернулась до Галицької районної державної адміністрації ЛМР, з метою укладення нового договору житлового найму, з можливістю відокремити квартиру на два ізольовані житлові приміщення.

Листом Галицької районної державної адміністрації ЛМР від 25.04.2017 року позивача повідомлено, що у випадку розподілу квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 (перепланування місць спільного користування) в районну адміністрацію повинні звернутись власник квартири АДРЕСА_2 та наймач квартири АДРЕСА_2 з відповідним пакетом документів передбачених п. 2 додатку 5.

05.05.2017 року, позивач повторно звернулась до Галицької районної державної адміністрації ЛМР із заявою про надання дозволу на перепланування квартири АДРЕСА_1 .

17.05.2017 року позивача повідомлено, що у випадку перепланування квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 з розділом місць спільного користування в районну адміністрацію повинні звернутись власник квартири АДРЕСА_2 та наймач квартири АДРЕСА_2 з відповідним пакетом документів. Враховуючи наявність, станом на час звернення, лише звернення власника квартири АДРЕСА_2 , позивачу повернуто поданий пакет документів.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач не являється власником квартири АДРЕСА_1 , а є лише наймачем. В свою чергу, зазначена квартира перебуває у комунальній власності, а Галицька районна державна адміністрації ЛМР згоди на перепланування даного помешкання не надавала.

У подальшому позивач звернулась до наймача квартири АДРЕСА_1 з листом про перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Однак, відповіді отримано не було, що позивач вважає відмовою від запропонованої пропозиції.

Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст. 152 ЖК, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 179 ЖК, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі-Правила), визначено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень.

Пунктом 1.4.1. Правил визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 100 ЖК, переобладнання і перепланування житлового приміщення проводиться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Переобладнання і перепланування житлового приміщення допускається за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ними, та наймодавці із дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Згідно п. 1.4.4. Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз`яснено, що в силу ст. 104 ЖК, суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак, поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Так, згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

У даній справі було проведено декілька експертних досліджень, які надали суду різні варіанти можливого технічного поділу квартири, а також всановили неможливість такого розподілу.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» встановлено що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Враховуючи п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів, той варіант, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає інтересам обох володільців нерухомості.

Так, ухвалою Галицького районного суду від 2 березня 2010 року у справі № 2-25/11 було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу щодо можливості розподілу квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири. Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №798 від 19.04.2011 року, реальний поділ квартири АДРЕСА_1 на дві окремі ізольовані квартири з врахуванням зауважень міжвідомчої комісії у Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради від 29.12.2009 року технічно неможливий, у зв`язку із відсутністю можливості забезпечити вентилювання приміщення новоутвореного туалету, яке повинно проходити через загальнобудинковий вентканал поверхів будинку з виходом над покрівлею на 0,5м та відсутністю можливості влаштування димовентиляційний канал в приміщенні новоутвореної кухні під літ.1 "- 4.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем подано ескізний проект перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , складений ФОП ОСОБА_7 27.03.2017 року, відповідно до якого технічно можливо виконати перепланування комунальної квартири АДРЕСА_1 з її розподілом на дві окремі квартири. Після виконаного перепланування з розподілом комунальної квартири на дві окремі квартири постійного проживання планування квартир в загальному знаходяться в межах вимог основних будівельних норм і правил. Наявні відхилення після перепланування можливо вважати незначними, скільки ліквідоване основне порушення - комунальна квартира із приміщеннями спільного користування.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.10.2018 року у справі № 461/5098/17 було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу. На вирішення даної експертизи було поставлено наступні питання:

1.Чи можливий реальний розподіл (перепланування) квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 ?

ІНФОРМАЦІЯ_1 .Якщо так, то чи можливий такий розподіл (перепланування) у відповідності до «Ескізний проект перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві окремі квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 », який виконаний ФОП ОСОБА_7 .?

3.Чи можливі інші варіанти розподілу квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 ?

ІНФОРМАЦІЯ_2 .Чи можливий розподіл приміщень, які перебувають у загальному користуванні мешканців квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 таким чином, щоб ці квартири стали повноцінними житловими об`єктами?

5.Якщо можливий, то який варіант (варіанти) такого розподілу чи перепланування?

Згідно висновку експерта № 5759 за результатами додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 461/5098/17 від 23.08.2019 року, розподіл (перепланування) квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 а технічно неможливий. Розподіл (перепланування) квартири АДРЕСА_2 , відповідно до розробленого ФОП ОСОБА_7 Ескізного проекту «Перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві окремі квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 », з конструктивної точки зору, технічно неможливий, так як суперечить вимогам Державних будівельних норм. Розподіл приміщень, які перебувають у загальному користуванні мешканців квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 а технічно неможливий.

Таким чином, висновком №798 додаткової будівельно-технічної експертизи від 19 квітня 2011 року і висновком експерта № 5759 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №461/5098/17 від 23.08.2019 року було встановлено неможливість розподілу (перепланування) квартири АДРЕСА_1 на дві відокремлені квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Ескізний проект перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , складений ФОП ОСОБА_7 27.03.2017 року суперечить даним висновкам. При цьому, вказаний висновок наданий на замовлення позивача, не є судовою експертизою, експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

За даних обставин суд погоджується з твердженням відповідача про рекомендаційний характер цього висновку.

Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Судом викликано експертів для дачі роз`яснень з приводу наданих висновків.

Так, в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 повністю підтримала наданий нею ескізний проект перепланування комунальної квартири на АДРЕСА_3 з розподілом на дві відокремлених квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 . Вважає, що перепланування квартири можливе та забезпечить комфортні умови проживання для обох сторін. Інший висновок експертизи у даній справі, наданий з врахуванням нових ДБН, які змінились на даний час. При наданні нею висновку допускались незначні відхилення. Вентиляція у проектах відповідає ДБН. Вимога щодо заборони розташування кухні і ванної кімнати над житловими кімнатами новими ДБН скасована. Про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України вона не попереджалась.

Експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 23.08.2019 року за № 5759 підтримав в повному обсязі. Пояснив, що при проведенні експертизи ним було досліджено і враховано усі матеріали справи, в тому числі всі попередні експертні висновки. Також ним приймались до уваги виключно актуальні норми ДБН.

Вирішуючи питання допустимості доказів на предмет дотримання вимоги про отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з дотриманням порядку збирання, представлення і дослідження доказів (іншими словами, дотримання процесуальної форми доказування), суд дійшов висновку про допустимість як доказу висновку експерта ЛНДІСЕ Косинського О.В. № 5759 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 23.08.2019 року, оскільки такий не допускає жодних відхилень від норм ДБН та є найбільш об`єктивним.

Оцінюючи висновки експертних досліджень з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження, суд вважає, що саме висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 5759 від 23.08.2019 року об`єктивно визначає можливість поділу квартири, є найбільш повним, підготовленим на підставі оцінки усіх документів (доказів) по справі, з врахуванням попередніх висновків, є чітким, не містить розбіжностей, безпосередньо стосується обставин, які підлягають доказуванню, а тому суд приходить до переконання, що перепланування квартири призведе до погіршення житлових умов відповідача та до порушення умов безпеки житлових приміщень.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави заявлених позовних вимог не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому ці вимоги підлягають задоволенню, оскількипозивачем не доведено можливості розподілу квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , шляхом надання дозволу на проведення розподілу приміщень які перебувають у спільному користуванні квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Крім того, звертаючись до суду позивач пред`явила вимогу до третьої особи, що не відповідає положенням ЦПК України, адже відповідно до їх змісту позовна вимога може бути пред`явлена лише до відповідача. Доводи позивача про те, що така вимога є похідною не спростовують вищенаведених положень ЦПК України стосовно порядку пред`явлення вимог до сторони, а тому така вимога також не може бути задоволена.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про захист житлових прав, визнання права на розподіл квартири, надання дозволу на розподіл квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.