Номер провадження: 22-ц/813/2363/21
Номер справи місцевого суду: 520/4950/18
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.06.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/4950/18

Номер провадження: 22-ц/813/2363/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І,

учасники справи:

- позивач Публічного акціонерного товариства «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про витребування цивільної справи під час розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи,які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Літвінової І.А. 27 жовтня 2020 року, повний текст рішення складений 06 листопада 2020 року,

встановив:

У квітні 2018 року ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом, в якому просить: 1) стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі - 2 217 410,00 грн., що були добровільно сплачені ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» ОСОБА_3 на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року; 2) витребувати від відповідачів оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких їм належало нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Також позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі - 33 261,15 грн..

Банк обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. за реєстровим № 10072. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу позивач зобов`язався прийняти від ОСОБА_1 нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та сплатити за нього грошову суму в розмірі та на умовах, визначених Договором купівлі-продажу.

Позивач вказує, що свої обов`язки щодо прийняття та оплати вартості за нежитлове приміщення у розмірі 5 065 100,00 грн. він виконав належним чином та у повному обсязі 27.12.2007 року, що підтверджується Актом приймання-передачі, оформленого та підписаного сторонами відповідно до умов Договору купівлі-продажу. Вартість нежитлового приміщення, яка була сплачена Позивачем, становила 5 065 100,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату сплати відповідала - 1 002 990,10 доларів США.

Умовами договору купівлі-продажу були передбачені наступні гарантії: 1) Продавець гарантує, що на момент укладання договору нерухоме майно нікому іншому не продане, не подароване, іншим способом не відчужене, не заставлене, в спорі і під забороною (арештом), в іпотеці, податковій заставі не перебуває; 2) до нього не пред`явлені позови, пов`язані з вилученням або обмеженням прав відносно нерухомого майна, а також те, що прав на нерухоме майно у третіх осіб (в тому числі, за договорами найму, позички, управління, оренди, набувальною давністю та з інших підстав, передбачених законодавством України), як в межах, так і за межами України немає.

Позивач зауважує, що вимоги ст. 203 ЦК України при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна були виконані сторонами в повному обсязі. Отже, правочин є дійсним, а Банк правомірно набув право власності на нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . Банк не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження вказаного нерухомого майна.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2007 року у справі № 2-6295/07 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 27.04.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 купила, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначене нежитлове приміщення.

Зазначене нежитлове приміщення включає в себе належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 101,6 кв. м., належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2008 року вищевказане рішення скасовано за нововиявленими обставинами на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.10.2008 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2012 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

До скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2007 року у справі № 2-6295/07 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.07.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. за реєстровим № 3157, продала нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , який в свою чергу продав його Банку.

В грудні 2012 року ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом до АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під час розгляду якої змінила предмет позову та просила замість витребування речі в натурі відшкодувати вартість безпідставно набутого майна та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був першим у ланцюгу переходів права власності. У березні 2017 року ОСОБА_3 зменшила розмір позовних вимог.

23.08.2017 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 1522/28783/12, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, визнання договору недійсним, задоволені частково. З АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» стягнуто на користь ОСОБА_3 грошову суму, що складає вартість безпідставно набутої квартири в розмірі - 2 217 410 грн.. У задоволенні позовних вимог в частині визнання договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 26.09.2017 року Банк звернувся до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду від 23.08.2017 року. 01.02.2018 року судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Банку залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року залишено без змін.

Банк зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин правовий механізм повернення майна, передбачений ст. ст. 388, 1212 ЦК України. Правомірність такого застосування підтверджено судом апеляційної інстанції та вказує, що Банк було визнано судом добросовісним набувачем. Враховуючи вказану обставину, позивач не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

На виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року по справі № 1522/28783/12 позивач здійснив перерахування грошових коштів в сумі - 2 217 410,00 грн. на поточний рахунок ОСОБА_3 , згідно платіжного доручення № 7827744/18 від 15.02.2018 року.

Враховуючи факт перерахування коштів на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року у справі № 1522/28783/12, позивач вважає, що йому було заподіяно шкоду у розмірі - 2 217 410,00 грн..

Зважаючи на те, що Позивач здійснив оплату за нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 в розмірі 5 065 100,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату оплати відповідало - 1 002 990,10 доларів США на виконання умов Договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений між ним та ОСОБА_1 та посвідчений 27.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. за реєстровим № 10072, був визнаний судом добросовісним набувачем, був і залишається останнім користувачем нежитлового приміщення у ланцюгу переходів права власності на це приміщення, протягом майже 10 років відкрито володіє та користується придбаним нерухомим майном, не є безпосереднім заподіювачем шкоди власнику квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_3 , здійснив відшкодування шкоди, завданої іншими особами у порядку добровільного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року, перерахувавши 15.02.2018 року ОСОБА_3 грошові коти в розмірі - 2 217 410,00 грн., Банк зазначає, що виникли законні підставі для звернення до винних осіб з правом зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування на підставі ст. 1191 ЦК України (а. с. 1 6).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2020 року відмовлено у задоволенні вищевказаних позовних вимог Банку.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було відшкодовано шкоду, а на виконання рішення суду було перераховано вартість безпідставно набутої квартири. Жодних правовідносин між ОСОБА_2 та Банком не виникало. На момент продажу ОСОБА_1 нежитлового приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 продавець була належним власником вказаного приміщення.

До скасування рішення Приморського районного суду м. Одеса у справі № 2-6295/07 (до 28.10.2008 року) ОСОБА_2 продала нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, що був посвідчений 17.07.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. за реєстровим № 3157, а ОСОБА_1 у свою чергу продав його позивачу відповідно до договору купівлі-продажу, що був посвідчений 27.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г. за реєстровим № 10072.

При укладенні договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шабаніною О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 10072, вимоги статті 203 ЦК України сторонами ( ОСОБА_1 та АБ «Кліринговий дім») були виконані в повному обсязі. Так само вимоги статті 203 ЦК України були виконанні сторонами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) при укладенні договору купівлі-продажу 17.07.2007 року.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для солідарного стягнення вказаних вище грошових коштів відсутні, адже в ході судового розгляду не доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діяли спільно, або ОСОБА_2 надавала будь-які вказівки ОСОБА_1 щодо розпорядження придбаним у неї нерухомим майном - продажу нерухомого майна саме АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ».

Згідно мирової угоди, укладеної 16.10.2013 року між ОСОБА_1 та АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», позивач в подальшому відмовляється від будь-яких претензій до ОСОБА_1 , пов`язаних з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, площею - 312,3 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 .

Вищевказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів у сумі - 2 217 410,00 грн., що були добровільно сплачені Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» ОСОБА_3 на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 року, шляхом їх перерахування 15.02.2018 року.

Позовні вимоги АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» щодо витребування від відповідачів оригіналів правовстановлюючих документів, на підставі яких їм належало нежитлове приміщення, загальною площею - 312,3 кв. м., яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , не відповідають способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не приводить до поновлення порушеного права позивача, та не може бути предметом позову. (Т. 2 а. с. 65 76).

29 грудня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», в якій останній просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано всі висновки Приморського районного суду м. Одеси у рішенні від 23.08.2017 року у справі №1522/28783/12. Київський районний суд м. Одеси дійшов висновку, що факт визнання судом апелянта добросовісним набувачем останнім не доведено. Однак, такі висновки суду, на переконання апелянта, є неправильними, вирваними з контексту та такими, що не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правовідносин між апелянтом та ОСОБА_2 , як підстава відмови в позові, є помилковим. Судом першої інстанції не обґрунтовано, як саме наявність чи відсутність правовідносин між апелянтом та ОСОБА_2 впливає на факт завдання апелянту майнової шкоди та право на відшкодування такої шкоди. Оскільки відповідно до норм чинного законодавства не встановлено обов`язкова наявність цивільних правовідносин між потерпілим та винною особою на момент завдання шкоди.

Крім того, помилковим є посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на мирову угоду від 16.03.2013 року між апелянтом та ОСОБА_1 .. Згадана мирова угода від 16.10.2013 року між апелянтом та ОСОБА_1 була укладена у зв`язку з розглядом іншої цивільної справи №1522/12073/12 за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, зустрічним позовом АБ «КЛІРИНГОВИМ ДІМ» про визнання права власності на нежитлове приміщення. Вказана мирова угода не визнана та не затверджена судом. Під час розгляду справи № 1522/12073/12 суду мирова угода не надавалася. Предмет мирової угоди не стосується предмету заявленого позову. Мирова угода укладена між апелянтом та ОСОБА_1 до звернення ОСОБА_3 з позовом про стягнення вартості набутого майна та до факту заподіяння майнової шкоди апелянту.

Як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд посилається на дотримання в момент вчинення відповідачами правочинів з купівлі-продажу нежитлового приміщення вимог ст. 203 ЦК України щодо дійсності правочинів. Проте, такі обставини апелянтом не оспорюються та не впливають на предмет заявлених вимог. Ключовим фактом, на який суд відмовився звертати увагу, та який став причиною позову це - завдання шкоди апелянту на суму - 2 217 410,00 гривень, при тому, що апелянт здійснив повний розрахунок за нежитлове приміщення за договором з ОСОБА_1 у сумі - 5 065 100,00 грн. та є повноправним власником цього нерухомого майна.

Безпосередніми заподіювачами майнової шкоди ОСОБА_5 , яка була відшкодована апелянтом, є - саме ОСОБА_6 , яка відчужила спірну квартиру у складі нежитлового приміщення ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, чим завдала шкоди ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , який надалі відчужив цю квартиру апелянту.

Посилання суду на добровільну сплату апелянтом на користь ОСОБА_7 коштів як на підставу для відмови у позові є неправильними та необґрунтованими. Добровільне виконання АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» рішення суду після його оскарження в апеляційному порядку та після набрання таким рішенням законної сили не може бути розцінене судом як згода апелянта з таким рішенням та з підставами заявленого ОСОБА_3 позову.

Право власності апелянта на нежитлове приміщення обмежується шляхом подання безпідставних позовів про стягнення коштів з апелянта, прийняттям упереджених та несправедливих судових рішень щодо апелянта, який є добросовісним власником, стягненням саме з апелянта коштів, виходячи з того розрахунку, що апелянт є комерційним банком.

Таким чином, порушуються права та інтереси апелянта, які полягають у безперешкодній реалізації права власності та свободі від неправомірного втручання у діяльність апелянта та від безпідставного завдання шкоди, свободі підприємницької діяльності.

Апелянт не може бути об`єктом зловживання іншими учасниками цивільних правовідносин своїми правами та не може бути підданий несправедливому судовому розгляду з огляду лише на його статус юридичної особи (комерційного банку) та майнової платоспроможності, оскільки такий підхід у застосуванні цивільного законодавства суперечить його основним принципам, що задекларовані у ст. 3 ЦК України (Т. 2, а. с. 78 84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2020 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 106 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2020 року (Т. 2, а. с. 124 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року призначено справу за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» до судового розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 125).

23.04.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до вказаного відзиву, останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

18.05.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив від адвоката Євценко Р.І., діючого від імені ОСОБА_2 .. Представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

03.06.2021 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» про розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні за ініціативою суду на обговорення колегії суддів винесено питання про витребування з Приморського районного суду м. Одеси цивільної справи № 1522/12073/12 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім», за участю третьої особи - Одеської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Адвокат Євценко Р.І., діючий від імені ОСОБА_2 , у судовому засіданні звернув увагу суду, що немає необхідності у витребувані вищевказаної цивільної справи.

Інші учасники справив судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про витребування цивільної справи за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом доказування по даній справі є обставини щодо наявності затвердженої між сторонами мирової угоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що для встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів сторін, їх з`ясування, потрібні додаткові відомості, які у матеріалах справи відсутні.

Для встановлення дійсних обставин по справі потрібно витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім», за участю третьої особи - Одеської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне витребувати з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 1522/12073/12 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім», за участю третьої особи - Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Необхідно встановити строк надання вищевказаної цивільної справи - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про витребування доказів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 381, 382, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 1522/12073/12 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім», за участю третьої особи - Одеської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Вищевказану цивільну справу надати у строк протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова