Справа № 359/29/21
Провадження №2о/359/40/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання Колесниковій А.Ю. ,

за участю

представника заявника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про встановлення факту

ВСТАНОВИВ :

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою в якій просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України покійної бабусі ОСОБА_2 у період з 1911 по 1937 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він ОСОБА_1 народився у м. Караганда, Казахстан. В грудні 2010 року ним отримано дозвіл на імміграцію в Україну, а 07.12.2010 року заявник отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Бабуся заявника, ОСОБА_2 в 1911 році переїхала зі своїми батьками до України та отримала попередню підготовку в Володимирській Трудовій школі м. Миколаїв, а в 1925 році поступила до першого класу Профтехшколи та навчалась у хімічному відділі цієї школи та закінчила школу 2.06.1928 року.

10.07.1931 року ОСОБА_2 вийшла заміж за ОСОБА_4 у м. Миколаєві. За даними архівної довідки Державного архіву Миколаївської області у 1931-1932 ОСОБА_2 працювала на Чорноморському суднобудівному заводу ім. А.Марті у м. Миколаїв.

В 1937 році ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В 1937 році чоловіка бабусі заявника - ОСОБА_4 було страчено за обвинувачення НКВД УССР в участі у контрреволюційній правотроцкистскій терористичній організації. За цим же обвинуваченням було обвинувачено і ОСОБА_2 , як його дружину.

Під час репресії, що проходила у 1937-1938 роках бабусю заявника було примусово вислано з території України, а в подальшому ув`язнено до виправного трудового табору строком на 8 років. Проте, відповідно до довідки воєнного трибуналу м. Одеси від 23.10.1956 року постанова від 26.03.1938 року була зупинена.

З 1938 року ОСОБА_2 проживала в Казахстані. 27.11.1947 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу в них народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.12.1974 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 . Від шлюбу в них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.

Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання бабусі позивача на території України має для ОСОБА_1 юридичне значення та необхідне для отримання громадянства України.

Ухвалою судді від 19.01.2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник заявника повністю підтримала заяву та просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Черкаській області в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що заява обґрунтована на підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 громадянин Російської Федерації, з 2010 року проживає в Україні, на теперішній час має посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видану 07.12.2010 року (а.с.33-34).

ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , 1909 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження матері заявника - ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , де в графі мати вказано ОСОБА_8 (а.с.29), копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 24.04.1979 року, серії НОМЕР_3 , а також копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 ,серії НОМЕР_4 від 29.04.1979 року, де в графі мати вказано ОСОБА_9 (а.с.31).

З автобіографії ОСОБА_2 вбачається, що в 1911 році вона з батьками переїхала в Україну, а в 1925 році закінчила семирічку в с.Володимирівка, Миколаївської області та вступила до Професійно-технічної школи в м. Миколаїв (а.с.19).

22.06.1928 року ОСОБА_2 закінчила навчання в Професійно-технічній школі хімічного фаху та кваліфікується лаборантом. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_6 від 28.07.1928 року,виданого завідувачем Професійно-технічної школи м. Миколаїв (а.с.20).

Крім того,10.07.1931 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 в м. Миколаїв. Прізвище сторін після реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.21).

З архівної довідки виданої Державним архівом Миколаївської області від 06.04.2017 року №03-09/3-5 вбачається, що ОСОБА_2 працювала лаборантом на суднобудівному заводі ім. А.Марті з 22.04.1931 по 4.07.1932 роки та мешкала у АДРЕСА_2 (а.с.22).

Відповідно до архівної довідки виданої Державним архівом Одеської області від 12.05.2010 року №812 вбачається, що в 1937 році ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 (а.с.23).

Згідно постанови особливого скликання НКВД СССР від 26.03.1938 року ОСОБА_2 була ув`язнена до виправного трудового табору (а.с.24).

Довідкою воєнного трибуналу №4058 від 23.10.1956 року вищевказану постанову було скасовано та провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину (а.с.25).

З довідки про реабілітацію виданої Військовим судом Південного регіону України від 29.06.2000 року вбачається, що ОСОБА_2 було реабілітовано (а.с.27).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.315 ЦПК України встановлені випадки у яких суд розглядає справи про встановлення певних юридичних фактів.

Згідно ч.2 ст.315 вищевказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України. Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав.

За положеннями ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» та п. 27. Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави. Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ЗУ «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для отримання громадянства України.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши всі докази, які були надані заявником по справі приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд може зробити висновок, що ОСОБА_2 , що є покійною бабусею заявника постійно проживала на території України у період з 1911 по 1937 роки, а тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 259, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України у період з 1911 по 1937 роки ОСОБА_2 , що є покійною бабусею ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2021 року.

Суддя С.С. Чирка