ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/596/21 Справа № 207/4699/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на дії приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» звернулося до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А., заінтересована особа ОСОБА_1 ..

Вказана скарга мотивована тим, що 14 листопада 2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська по справі № 207/4699/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ СККраїна суму в розмірі 44705,38 грн., судові витрати 447,05 грн.. На підставі рішення суду 27 лютого 2014 року було видано виконавчий лист. 15 березня 2019 року між стягувачем - ПАТ СККраїна та заявником - ТОВ УМ Факторинг було підписано договір факторингу, де ПАТ СККраїна відступив право вимоги до боржника - ОСОБА_1 .. 26 червня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська постановлено ухвалу про заміну сторони у виконавчому проваджені. Скаржник звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця Теличко В.А. 20 вересня 2019 року приватний виконавець прийняв рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, аргументуючи це тим, що сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Враховуючи викладене, скаржник просив визнати неправомірними дії щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20 вересня 2019 року; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20 вересня 2019 року.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг».

Ухвала суду мотивована тим, що станом на 20 вересня 2019 року сума стягнення за виконавчим документом, з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а тому винесення постанови про прийняття виконавчого документа до примусового виконання неможливе, оскільки, норма п. 4 ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення. При цьому, суд вказав, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає випадків відкладення або ж зупинення виконавчого провадження за обставин, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що п. 4 ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» вказує на те, що приватний виконавець не може виконувати рішення, однак у даній нормі не йде мова про те, що він не має права відкривати виконавче провадження. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідно до ЗУ Про виконавче провадження приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 20 вересня 2019 року сума стягнення за виконавчим документом, з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а тому винесення постанови про прийняття виконавчого документа до примусового виконання неможливе.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. було розглянуто заяву ТОВ «Ум Факторинг» стосовно прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 207/4699/13, який було видано 27 лютого 2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь стягувача.

В ході розгляду даної заяви приватним виконавцем сформовано аналітичний звіт щодо виконавчих проваджень, які станом на 20 вересня 2019 року перебувають на виконанні та виявлено, що сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності, а тому винесення постанови про прийняття виконавчого документа до примусового виконання неможливе, оскільки, норма п. 4 ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення.

Зважаючи на дані обставини приватним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження».

В повідомленні від 20 вересня 2019 року за № 238 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання приватним виконавцем було роз`яснено ТОВ «Ум Факторинг» підстави повернення виконавчого листа, та його право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право подати виконавчий документ на виконання до іншого приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області або до органу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом п. 4 ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

При цьому, п. 4. ст. 24 ЗУ «Про органи та осіб» також наголошує, що приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Тобто законодавством встановлено, що лише за умов укладення приватним виконавцем договору страхування на належну страхову суму може бути розпочато процедуру примусового виконання рішення, при цьому ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає випадків відкладення або ж зупинення виконавчого провадження за обставин, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця.

Встановлено, що приватним виконавцем 05 вересня 2019 року до ПАТ «Промислово-Страхова Компанія», з якою було укладено 11 лютого 2019 договір № 20072 добровільного страхування відповідальності (осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів) строком на один рік, направлено Листа з метою укладення додаткової угоди, відповідно до якої необхідно збільшити розмір страхової суми до 10 000 000 ,00 (десяти мільйонів гривень) грн..

03 жовтня 2019 року між приватним виконавцем та ПАТ «Промислово-Страхова Компанія» було укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено розмір страхової суми до 10 000 000,00 грн., отже, приватним виконавцем здійснено всі передбачені ЗУ «Про органи та осіб» заходи, що встановлені в ст. 24 Закону.

За вказаних умов, підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, саме 20 вересня 2019 року у приватного виконавця не було.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», так як ЗУ «Про виконавче провадження» забороняє приватному виконавцю виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Доводи апелянта в скарзі про те, що п. 4 ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» вказує на те, що приватний виконавець не може виконувати рішення, однак у даній нормі не йде мова про те, що він не має права відкривати виконавче провадження, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вони переважно зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Твердження апелянта про те, що відповідно до ЗУ Про виконавче провадження приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму, - колегія суддів також вважає безпідставними, так як вони спростовуються матеріалами справи, якими встановлено, що 03 жовтня 2019 року між приватним виконавцем та ПАТ «Промислово-Страхова Компанія» було укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено розмір страхової суми до 10 000 000,00 грн., отже, приватним виконавцем здійснено всі передбачені ЗУ «Про органи та осіб» заходи, що встановлені в ст. 24 Закону.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг».

Оскаржувана ухвала як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко