Справа №621/3219/20
Провадження №2/621/270/21
Рішення

Іменем України

(заочне)

10 лютого 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Девятерикової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

26.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 339.

В обґрунтування позову зазначено про неможливість примирення із відповідачем. Вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , 2010 р.н. та дочку ОСОБА_3 , 2014 р.н. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання дітей відсутній.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач у поданій заяві підтримала позов та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Розгляд справи просила провести без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище " ОСОБА_4 ". Судові витрати по справі просила віднести за її рахунок та не стягувати з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав.

Оголошення про виклик відповідача розміщено з додержанням вимог, передбачених частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно довідки Зміївської міської ради від 03.12.2020 за № 1348/02-19, адресою зареєстрованого місця проживання відповідача значиться: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Сторони перебувають в шлюбі з 26.06.2009, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 339, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження, серії НОМЕР_2 від 31.07.2010, серії НОМЕР_3 від 04.02.2014 (а. с. 6, 7).

Спору з приводу місця проживання дітей та поділу майна не має.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, примирення та збереження шлюбу неможливе, відповідач не надав суду відзив із запереченнями проти позову, клопотання про надання сторонам строку на примирення не заявлялось. Таким чином, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України.

Беручи до уваги викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З урахуванням позиції позивача, яка просила залишити судові витрати за собою, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 115 СК України, ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 26.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 339 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 не змінювати.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене та підписано 10 лютого 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: