ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1114/21 Справа № 216/2916/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 216/2916/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2020 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 . Приватного підприємства «Правовий Центр-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є власником приватного підприємства «Придніпровська паливно-енергетична компанія» та в минулому був учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг».

06 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів власників приватного підприємства «Придніпровська паливно-енергетична компанія» від 01.03.2016 року, визнання недійсним змін до установчих документів у вигляді Статуту в новій редакції, визнання права на частину в статутному капіталі приватного підприємства «Придніпровська паливно-енергетична компанія», справа № 216/2881/16-ц.

Також, 06 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення Загальних зборів ТОВ «Променерголізинг» від 23.05.2016 року, визнання недійсними зміни до установчих документів у вигляді Статуту в новій редакції, визнання за ОСОБА_2 права на участь у ТОВ «Променерголізинг» на правах його учасника, зобов`язання ТОВ «Променерголізинг» внести зміни до Статуту, якими включити її до складу учасників цього Товариства, справа № 216/2882/16-ц.

В листопаді 2016 року приватне підприємство «Придніпровська паливно-енергетична компанія» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову до ОСОБА_2 , справа № 216/5361/16-ц.

15 травня 2019 року позивачу стало відомо про поширення в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_19 інформації, що порушує його честь та гідність, ставить під сумнів його ділову репутацію та описує події та явища, що існували, але відомості про них не відповідають дійсності, вони неповні або перекручені, зокрема:

Стаття «ІНФОРМАЦІЯ_17» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 де безпосередньо зазначено: «ІНФОРМАЦІЯ_21» ОСОБА_1 відкрито «захоплює» плоди спільної 20-річної праці з померлим ОСОБА_4 . При цьому, прибираючи зі свого шляху спадкоємицю - ОСОБА_2 , її звільнили з підприємства. «Друг-партнер-рейдер» позбавив спадкоємицю засобів до існування. З огляду на те, що рейдерство з боку ОСОБА_1 знаходить підтримку ще й в сумнівних рішеннях Центрально-Міського суду, хто знає, хто наступний постраждає від подібних симбіозів підприємців і суддів» .

Далі, позивачем за посиланням, у вищезазначеній статті, а саме: «З початком історії ознайомитися можна тут», була знайдена Стаття « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (рос.) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 де безпосередньо зазначено: «Виходить, можна штрафувати самого себе і розглядати справу у кваліфікованого судді, у якого ніяких сумнівів в подібних доказах не виникне. У тому, що підприємство 06.07.2016 року дізнається про наявність заборони, а лише 11.07.2016 проводить оплату, юристи вбачають умисел керівництва підприємства. Такі дії можуть кваліфікуватися за кількома статтями КК України», далі за текстом: «Розуміючи, що в цьому процесі у даного судді довести фіктивність документів не вдасться, захисники інтересів ОСОБА_2 подали новий позов про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу. А на підставі цього суддю ОСОБА_8 просили призупинити справу. Але було отримано відмову нібито через відсутність відомостей про відкриття справи».

Далі, позивачем за посиланнями, у вищезазначеній статті, а саме: «Нагадаємо, про конфлікт ми писали в матеріалах за серпень і вересень 2016 року», були знайдені, ще дві статтті: «ІНФОРМАЦІЯ_18» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 де зазначено: «З вищевикладеного можна зробити висновок, що, будучи впливовим і шановним бізнесменом, не можна захиститися від незаконних дій нечистих на руку партнерів і рейдерського захоплення свого ж підприємства. І навіть беручи до уваги соціальний стан боку, що має забезпечити неупередженість та об`єктивність суду, суд не може гарантувати забезпечення ОСОБА_2 захист її прав і законних інтересів, навіть маючи залізну підтримку Закону, але, на жаль, не судді. А чого тоді очікувати громадянам по іншим не пов`язаним з бізнесом питань? Цікаво, а що про такі дії скажуть колеги-партнери? Якщо їх поставити до відома, чи будуть вони переживати за свої, кровно зароблені? Чи стануть ризикувати мільйонним бізнесом і зв`язуватися з контрагентом сумнівної репутації? Це ми дізнаємося тільки від них самих, зрозуміло, після того, як посвятимо їх в усі нюанси»

Далі, позивачем, додатково, шляхом пошуку по веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_19, була знайдена стаття « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 де зазначено: «Учасники процесу задаються питанням: Питання, які задавалися нами раніше, залишаються без змін. Чи варто ризикувати репутацією, яка будувалася роками «зацікавити» суд, віджимаючи бізнес у спадкоємиці свого партнера? Чи знають про такі не зовсім прозорих діях нинішні партнери, колеги, контролюючі органи?»

Тобто, на підставі викладеного, позивач зробив висновок, що мова йде про продовжуване порушення немайнових прав позивача, оскільки існує ряд ідентичних публікацій, пов`язаних одним предметом, а саме: розповсюдженням недостовірної інформації про позивача, нанесення шкоди його діловій репутації та судові процеси, описані там, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими ж суб`єктами, засобами дії і які складають у сукупності єдине правопорушення.

Окрім цього, позивач зазначає, що вказана інформація знаходиться на постійно діючій основі, тобто в будь-який час з будь-якої точки світу існує можливість отримати до неї вільний доступ третіми особами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, Рішення Господарського суду м. Києва від 21 червня 2018 року у справі № 910/1546/18, є власником веб-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_19, на якому регулярно використовується знак для товарів та послуг « 1KR » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та додатково позиціонує себе в якості веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». На цьому веб-сайті розміщені, зокрема, наступні ідентифікатори: адреси електронної пошти: новостной портал: ІНФОРМАЦІЯ_8 ; развлекательный портал ІНФОРМАЦІЯ_7 ; жалобы и предложения: ІНФОРМАЦІЯ_9 : вопросы рекламы: ІНФОРМАЦІЯ_10 та інше. Тобто власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_19 є товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», та, відповідно до Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, не є засобом масової інформації.

Відповідач ОСОБА_2 вважала, що її права порушені, а тому фактично є автором зазначеної інформації разом з своїми представниками з приватного підприємства «Правовий Центр-Гарант», відповідно до статті: «ІНФОРМАЦІЯ_18» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 «До нас в редакцію звернулася ОСОБА_2 з ЮК «Правовий центр - Гарант», що захищає її корпоративні права, щоб розповісти про ситуацію, в яку потрапила її сім'».

Приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант», відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.05.2019 за № , є власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_22/ (інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою містить Веб сторінку garantcenter.com.ua), де, як було з`ясовано позивачем ІНФОРМАЦІЯ_11 , розміщена аналогічна інформація, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_18 ( Продовження » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 додатково слід зазначити, що зазначений матеріал має посилання на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_19, «Не так давно на нашому сайті, а також на порталі 1kr.ua Ви могли ознайомитися з резонансним для нашого міста судовим виробництвом щодо рейдерського захоплення ТОВ «Променерголізінг» і ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія». Суддями в цих суперечках виступають ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Згадати те, що відбувалося в судових засіданнях і не тільки Ви можете за цим посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13 » (рос.). Окрім цього, в статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (рос.) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 прямо зазначено, що «Матеріал підготовлений юристами ПЦ «Гарант».

На підставі викладеного позивач вважає ОСОБА_2 та приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант», власником та директором якого є представник ОСОБА_2 - адвокат Гореліков Максим Миколайович (№ Свідоцтва НОМЕР_2 ), авторами усіх недостовірних відомостей, які були розміщені на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_14 оскільки про перебіг розгляду цивільних справ було відомо зазначеним особам.

На думку позивача, зазначена інформація в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ є неповною, перекрученою та такою, що не відповідає дійсності.

Позивач зазначає, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2017 року, що набуло законної сили після ухвалення постанови від 03 квітня 2018 року Апеляційним судом Дніпропетровської області, яка залишена без змін Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у цивільній справі № 216/2882/16-ц, повністю відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг», про визнання недійсними та скасування рішення загальних зборів, визнання недійсними змін до установчих документів у вигляді статуту в новій редакції, визнання права на участь у товаристві з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг», зобов`язання внести зміни до статуту. У зв`язку з чим, повністю спростовано інформацію, яка міститься у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 оскільки відповідного підтвердження у судових рішеннях інформація, зазначена у цих статтях, не знайшла, зокрема не знайшли свого підтвердження наступні посилання: «Другий засновник ( ОСОБА_1 ) «на словах» підтримує волю померлого партнера, а на ділі починає рейдерське захоплення цих підприємств, залучаючи до нього суддів, тим самим блокуючи захист ОСОБА_2 в суді».

«Заяви в обидві компанії ОСОБА_2 були написані, зареєстровані, а другий засновник їх прийняв і оголосив, що питання про вступ буде розглянуто на Загальних зборах засновників (суща формальність). Але за підсумком, без наявності будь-яких законних підстав, відмовляє».

«На зборах засновників ТОВ «Променерголізінг» вирішують виключити померлого зі складу засновників, а спадкоємцю відмовити. При цьому частина підприємства ОСОБА_12 становить 50%, і навіть в Статуті прописано, що відмовити спадкоємцю тільки в разі його відмови від участі в підприємстві».

Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 березня 2018 року, що набуло законної сили після ухвалення постанови від 11 грудня 2018 року Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі № 216/5361/16-ц, повністю задоволено позов приватного підприємства «Придніпровська паливно-енергетична компанія» до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Тобто, повністю спростовано інформацію, яка міститься у статтях « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_16 » бізнес партнера ( Продовження )» ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки відповідного підтвердження в судових рішеннях, інформація зазначена у статтях, зокрема не знайшли свого підтвердження наступні посилання: «Отже, 07.03.2018 суддею ОСОБА_13 було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 5 487 000,00 грн. Юристи відзначають, що при розгляді справи суддею ОСОБА_13 були істотно порушені норми процесуального права, що унеможливило провести об`єктивний, всебічний, незацікавлений, законний розгляд справи».

«Виходить, можна штрафувати самого себе і розглядати справу у кваліфікованого судді, у якого ніяких сумнівів в подібних доказах не виникне. У тому, що підприємство 06.07.2016 року дізнається про наявність заборони, а лише 11.07.2016 проводить оплату, юристи вбачають умисел керівництва підприємства. Такі дії можуть кваліфікуватися за кількома статтями КК України».

«Розуміючи, що в цьому процесі у даного судді довести фіктивність документів не вдасться, захисники інтересів ОСОБА_2 подали новий позов про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу. А на підставі цього суддю ОСОБА_8 просили призупинити справу. Але було отримано відмову нібито через відсутність відомостей про відкриття справи».

- «Ще одна підстава для зупинення розгляду справи у судді Онопченко Ю.В., а саме: в разі, якщо ОСОБА_2 визнають власником « Пріднепровка » (яка стягує з неї ж «упущену вигоду», - прим.) у справі, яка триває вже 2 роки, то і «упущеної вигоди» ніякої бути не може. Але і на цей аргумент суддя сказав своє рішуче «ні». Юристи вважають це ще одним доказом упередженості судді».

«Розуміючи, що винним в цивільному суді нічого не загрожує, адвокат ОСОБА_2 подав заяву про вчинення злочину в Управління національної поліції Кривого Рогу за фактом долучення до матеріалів справи фіктивних документів ОСОБА_18 » (кримінальне провадження закрито постановою про закриття кримінального провадження від 19.03.2019)

Разом з цим, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2018 року, що набуло законної сили після ухвалення постанови від 16 квітня 2019 року Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі № 216/2881/16-ц, повністю відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до приватного підприємства «Придніпровська паливно-енергетична компанія», про визнання недійсними та скасування рішення зборів, визнання недійсними змін до установчих документів у вигляді статуту в новій редакції, визнання права на частину в статутному капіталі, внесення змін до статуту, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди.

Тобто, повністю спростовано інформацію, яка міститься у статтях «

ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 «ІНФОРМАЦІЯ_18 (Продовження) » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 оскільки відповідного підтвердження в судових рішеннях, інформація зазначена у статтях, зокрема не знайшли свого підтвердження наступні посилання: «Раніше на нашому порталі читачі ознайомилися зі статтею про судове провадження про рейдерське захоплення ТОВ «Променерголізінг» і ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія».

«Як ще зручніше звільнити працівників, одним з яких є сама спадкоємиця, як не в зв`язку з реорганізацією? Але після звільнення співробітників (переведення на іншу офшорну компанію) питання про реорганізацію відпало саме собою, її припинили », - каже ОСОБА_16 ».

«Тим часом Апеляція даний арешт знімає, не звертаючи уваги на явні порушення»

«Отже, на сьогодні на ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» один власник - ОСОБА_1 , який нічим не обмежений в плані реалізації і виведення грошей на підставні і офшорні компанії за фіктивними договорами».

«І не просто продає, а перекидає на свою підставну компанію ТОВ «Енергопромпостач», з власником-компанією «Манумбріум проперти лтд.» з Кіпру і сумнівним директором».

«Питання, які задавалися нами раніше, залишаються без змін. Чи варто ризикувати репутацією, яка будувалася роками «зацікавити» суд, віджимаючи бізнес у спадкоємиці свого партнера? Чи знають про такі не зовсім прозорі дії нинішні партнери, колеги, контролюючі органи?».

Додатково позивач зазначає, що відповідно до ухвали Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у цивільній справі №216/5361/16-ц, сукупний дохід ОСОБА_2 за 2018 рік становить 800516,98 грн, тобто питання залишення ОСОБА_2 без засобів існування взагалі не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Закону «Про держбюджет на 2018 рік», вона не може бути менш ніж прожитковий мінімум - 2018 на непрацездатну особу, відповідно до п. 2 ст. 7 Закону № 1058), сума мінімальної пенсії встановлена на з 01 січня дорівнює 1373 гpн., з 01 липня - 1435 гpн, з 01 грудня - 1497 гpн, відповідно. В свою чергу ОСОБА_2 , отримувала дохід в розмірі 800516,98 грн/12 = 66709,748 грн. щомісячно, що перевищує мінімальну суму пенсії у 44,6 рази.

Таким чином, позивач вважає, що з юридичних фактів, встановлених зазначеними рішеннями судів України, інформація в мережі Інтернет на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ є неповною, перекрученою, спрямованою на завдання шкоди діловій репутації та такою, що не відповідає дійсності, оскільки позивач діяв в межах законодавства з метою захисту свого цивільного права та інтересу. Зважаючи на вищезазначене, інформація, поширювана щодо ОСОБА_1 , по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним правових норм, а також прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, так такою, що, на його переконання, порушує немайнові права, по-друге, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідачів. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідачів до позивача, що впливає на зниження цінності його особи. Також поширенням вказаної інформації відповідачами створено негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, порушивши честь та ділову репутацію. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо нього, відповідачем завдано шкоди його немайновим інтересам, порушено його гідність, честь та ділову репутацію, а тому просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 у статтях, що містяться на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/: «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» та приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» видалити з веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ поширену недостовірну інформацію: «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування наступного тексту спростування на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ в розділі Новини, ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/novosti/:

«Інформація, яка була опублікована товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 у статтях на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_14 « ІНФОРМАЦІЯ_20 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_16 » бізнес партнера (Продовження)» ( ІНФОРМАЦІЯ_12 »;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватного підприємства «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 у статтях, що містяться на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/: «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» та приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» видалити з веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ поширену недостовірну інформацію: «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_16 » бізнес партнера (Продовження)» ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 , не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування наступного тексту спростування на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/ в розділі Новини, ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/novosti/:

«Інформація, яка була опублікована товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 у статтях на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_14 « ІНФОРМАЦІЯ_20 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 «ІНФОРМАЦІЯ_18 (Продовження)» (ІНФОРМАЦІЯ_22/kak-vliyatelnye-krivogo-roga-otzhimayut-biznes-partnera-tolko dobavit-prodolzhenie//) є недостовірною та не відповідає дійсності».

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватного підприємства «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви по 256 грн. 13 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що суд першої інстанції, в порушення норм ЦПК України, ухвалив рішення по справі в період, коли на території України введено карантин та відповідач ОСОБА_2 перебувала на самоізоляції.

Відповідач ОСОБА_2 зауважує на тому, що на її думку, є незрозумілим, яким саме чином вона могла спричинити позивачу шкоду його честі, гідності та діловій репутації, так як вона не має змоги розміщувати подібну інформацію в Інтернет мережі, а сайти, на які посилається позивач, не належать відповідачу ОСОБА_2 .

Зауважує на тому, що опубліковані статті містять інформацію, що не є фактичними твердженнями, а відноситься до оціночних суджень, крім того позивачем по справі не конкретизовано, яка саме інформація порушує його особисті немайнові права, не зазначено яким особистим немайновим благам було завдано шкоди, або як ця інформація перешкоджає позивачу здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідач ОСОБА_2 зауважує на тому, що відповідно до ч.3 ст. 56 Закону України «Про телекомунікації», матеріалами справи не встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» та Приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» є власниками веб-ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_18 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника відповідача ПП «Правовий Центр-Гарант» - Горелікова М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2 . Приватного підприємства «Правовий Центр-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому зазначив, що товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп», приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» та ОСОБА_2 у статтях, що містяться на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/: «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ) розповсюджено недостовірну, та таку, що порушує його права на повагу гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами, в загальному доступі у всесвітній мережі Інтернет, за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.08.2016; ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.09.2016; ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.02.2017; ІНФОРМАЦІЯ_22/kak-vliyatelnye-krivogo-roga-otzhimayut-biznes-partnera-tolko-dobavit-prodolzhenie/ від 16.02.2017; ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2018; ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.05.2018, було поширено оскаржувані позивачем вислови та суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказана інформація, яка була опублікована товариством з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» та приватним підприємством «Правовий Центр-Гарант» за співавторством з ОСОБА_2 , є недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу гідності, честі та недоторканість ділової репутації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Відповідно до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Разом із тим, відповідно до ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації .

Згідно роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Згідно з п.12 Постанови, належним відповідачем, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет, є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У пункті 6.5. Постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд в Постанові від 30 вересня 2019 року, справа № 742/1159/18 та Постанові від 18 грудня 2019 року, справа № 742/286/17.

Отже, відповідач по справі ОСОБА_2 , яка не є власником веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_14 , та не є автором або ж співавтором наступних статей, що містяться на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_14 «ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_18 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), не є особою, яка поширила недостовірну та таку, що порушує права ОСОБА_1 на повагу гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про те, що є незрозумілим, яким саме чином відповідач ОСОБА_2 могла спричинити позивачу збитки його честі, гідності та діловій репутації, так як вона не має змоги розміщувати подібну інформацію в Інтернет мережі, а сайти, на які посилається позивач, не належать відповідачу ОСОБА_2 заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судового збору в сумі 256 грн. 13 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

При цьому, у зв`язку з тим, що відповідачами по справі ПП «Правовий Центр-Гарант» та ТзОВ «Адвансед Медіа Групп» рішення суду першої інстанції не оскаржено, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що відповідно до ч.3 ст. 56 Закону України «Про телекомунікації», матеріалами справи не встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Адвансед Медіа Групп» та Приватне підприємство «Правовий Центр-Гарант» є власниками веб-ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_19 та ІНФОРМАЦІЯ_22/, та колегією суддів, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в цій частині не підтягається.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції, в порушення норм ЦПК України, ухвалив рішення по справі в період, коли на території України введено карантин та відповідач ОСОБА_2 перебувала на самоізоляції, оскільки дійсно Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 31.08.2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

При цьому самоізоляції підлягають: особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом COVID-19 в легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації, особи, що перетинають державний кордон та прибули з держави або є громадянинами (підданими) держав із значним поширенням COVID-19 (крім осіб, які не досягли 12 років, є громадянами (підданими) держав із значним поширенням COVID-19 та не перебували на території таких держав протягом останніх 14 днів або прямують територією України транзитом та мають документи, що підтверджують виїзд за кордон протягом двох діб, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні перевезення, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїздних і локомотивних бригад, інструкторів збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил України, діячів культури за запрошенням закладу культури разом з однією особою, що супроводжує кожного з них, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на COVID-19 особою).

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, а позивач по справі не є особою, яка підлягає самоізоляції та не була позбавлена права приймати участь в судовому засіданні як сама, так і шляхом представлення її інтересів представниками.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що є незрозумілим, яким саме чином відповідач ОСОБА_2 могла спричинити позивачу збитки його честі, гідності та діловій репутації, так як вона не має змоги розміщувати подібну інформацію в Інтернет мережі, а сайти, на які посилається позивач, не належать відповідачу ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судового збору в сумі 256 грн. 13 коп. з ухваленням в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування судом апеляційної інстанції рішення в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , на її користь з ОСОБА_1 належить стягнути 256 гривень 13 копійок, сплачених при подачі апеляційної скарги (т.2 а.с.5).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2020 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 13 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: