Дата документу 27.01.2021 Справа № 316/850/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/850/16Головуючий у 1-й інстанції Бульба О.М. Повний текст рішення складено 31.01.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/24/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Банк) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просив:

- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва кафе, процент готовності незавершеного будівництва складає 67%, площа забудови 334,7 кв. м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер: :15:011:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №072 від 07.09.2007 р. станом на 24.03.2016 року у розмірі 611828, 93 грн., та за договором кредиту №103/08 від 26.08.2008 р. станом на 24.03.2016 року у розмірі 504479,78 грн., а разом 1116308,71 грн., шляхом продажу вищевказаної нерухомості ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна;

- з метою збереження предмету іпотеки передати його в управління ПАТ «Укрсоцбанк» на період до його реалізації у порядку, встановленим п.4.5 Договору Іпотеки1 та п.4.5 Договору Іпотеки2. Управління предметом іпотеки може здійснюватись, зокрема, шляхом його передачі в найм (оренду), лізинг, інше платне користування тощо;

- з метою реалізації предмету іпотеки надати ПАТ «Укрсоцбанк» право: подавати та отримувати від імені Власника довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу (витяги з реєстру обтяжень, довідки з Державного комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації», з Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області), сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі продажу предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які повязані з продажем предмету іпотеки; одержати від Державного комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації», дублікати технічної документації на предмет іпотеки; одержати від Енергодарської міської Ради Запорізької області дублікат Договору оренди землі від 16.07.2007 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір у розмірі 16744,62 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Вільямовську Н.О. (т.с. 1 а.с. 90).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 95) відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року (т.с. 1 а.с. 111-115) позов Банку у цій справі задоволено у повному обсязі.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 травня 2018 року (головуючий суддя Вільямовська Н.О. т.с. 2 а.с. 24-25, 30) вищезазначене заочне рішення було скасовано в порядку задоволення заяви відповідача про його перегляд, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 червня 2018 року (головуючий суддя Вільямовська Н.О. т.с. 2 а.с. 64) розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 серпня 2019 року (головуючий суддя Вільямовська Н.О.) до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (т.с. 2 а.с. 95).

В автоматизованому порядку суддею Бульба О.М. у цій справі замінено суддю Вільямовську Н.О. у зв`язку із закінченням повноважень останньої (т.с. 3 а.с. 16).

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року (головуючий суддя Бульба О.М.) справу прийнято до провадження та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження (т.с. 3 а.с. 17).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 січня 2020 року (т.с. 3 а.с. 129) проведено заміну позивача по справі ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника: АТ «Альфа-Банк».

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 січня 2020 року (т.с. 3 а.с. 134-140) позовні вимоги Банку у цій справі задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва кафе, процент готовності незавершеного будівництва складає 78%, площа забудови 334,7 кв. м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер: :15:011:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк»

- за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №072 від 07.09.2007 р. у розмірі 611828, 93 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 305757,28 грн., заборгованості по відсоткам - 179159,49 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 45565,19 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 34239,68 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом - 25384,33 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками - 21722,96 грн.

- та за договором кредиту №103/08 від 26.08.2008 р. у розмірі 504479,78 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 232833,74 грн., заборгованості по відсоткам - 164883,76 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 31222,57 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 35890,92 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом - 16950,95 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками - 22697,85 грн. - шляхом продажу вищевказаної нерухомості АТ «Альфа-Банк» від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ІВАN НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 16744, 62 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог Банку), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 3 а.с. 154-157) просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким відмовити Банку у задоволенні позову у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Маловічко С.В. (т.с. 3 а.с. 169).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 14 серпня 2020 року (т.с. 3 а.с. 195).

Ухвалою суду апеляційної інстанції (т.с. 3 а.с. 197) вищезазначену справу призначено до розгляду, із урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі (т.с. 3 а.с. 219-225).

Інші учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористались.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддями Кочетковою І.В. та Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої та суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 3 а.с. 226-227).

У судовому засіданні 21 жовтня 2020 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті (т.с. 3 а.с. 231-232): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, у розгляді цієї справи оголошено перерву.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій набрав чинності з 02 квітня 2020 року та був чинним до 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 28 лютого 2021 року включно, що є загальновідомою інформацією.

АТ «Альфа-Банк» подало до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення на апеляційну скарга відповідача у цій справі (т.с. 4 а.с. 1-3).

У судове засідання 27 січня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників - адвокатів Алімової Т.М. (т.с. 3 а.с. 228) та Ящук О.В. ( т.с. 3 а.с. 230) відповідно, а також представника позивача (Банку) Ременюк Т.О. (т.с. 4 а.с. 4).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що Банк, як позивач, та третя особа ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, у тому числі у частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі, в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі фактично лише в частині задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у вищезазначений спосіб, керувався ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі у цій частині (в частині задоволення позовних вимог Банку).

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 07.09.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання не відновлюваної кредитної лінії №072 (далі - кредитний договір1) (т.с. 1 а.с. 8-10).

Умовами кредитного договору1, було визначено таке (т.с. 1 а.с. 8-11):

Згідно із п.1.1 кредитного договору1, банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п.п.1.1.1. п.1.1 кредитного договору1, кредит здійснюватиметься окремими частинами - траншами, зі сплатою 18 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які миляться в Додатку1 до кредитного договору, що є його невідємною частиною, з порядком надання траншів згідно графіку, який міститься в додатку2 до кредитного договору, що є його невідємною частиною в межах максимального ліміту заборгованості до 300000,00 грн., з кінцевим терміном погашення кредиту до 06.09.2014 р.

Згідно із п.1.2. Кредитного договору1, кредит було надано на реконструкцію об`єкту незавершеного будівництва кафе.

Видача грошових коштів по зазначеному кредиту підтверджується: заявою на видачу готівки №5 (т.с. 1 а.с. 25), меморіальним ордером №СR049001 від 12.09.2007 р. (т.с. 1 а.с. 23), меморіальним ордером №СR038001 від 27.09.2007 р. (т.с. 1 а.с.23 зворот), меморіальним ордером №СR201001 від 30.11.2007 р. (т.с. 1 а.с. 24).

26.08.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №072 вії 07.09.2007 р. (т.с. 1 а.с. 12).

04.11.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №072 від 07.09.2007 р. (т.с. 1 а.с. 13).

Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту передбачено в додатку 2 до цього кредитного договору (т.с. 1 а.с. 15-17).

Пункт 1.2 статті 1 кредитного договору1 викладено в новій редакції: «1.2. кредит надається позичальнику на наступні цілі та в наступному порядку:

Частина кредиту в розмірі 300000,00,00 грн. на реконструкцію об`єкту незавершеного будівництва кафе:

Частина кредиту в розмірі 3937,70 грн. на поточні потреби».

Додаток №2 до кредитного договору, в якому визначається порядок повернення кредиту, викладається в новій редакції та міститься в додатку1 до додаткової угоди про внесення змін №2.

21.02.2012 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №3 до кредитного договору1, згідно якого у зв`язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в SВС РІехСubе, cторони дійшли згоди викласти кредитний договір в новій редакції: п.2.1, 2.3, 2.4, 2.5., виключити п.2.6 кредитного договору, при цьому доповнити статтю 3 пунктом 3.2.9., доповнити статтю 4 пунктом 4.2.1 (т.с. 1 а.с. 18-19).

21.02.2012 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін №4 до кредитного договору1, згідно з якого сторони підтвердили залишок заборгованості за кредитом у розмірі 305757,28 грн. (т.с. 1 а.с. 20-22).

Згідно із п.2.1 договору про внесення змін №4 - встановлено кінцевий термін повернення заборгованості до 06.04.2022 р. (включно).

Згідно із п.4 договору про внесення змін №4 у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором1, 07.09.2007 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №072/1і (далі - іпотечний договір1), згідно із яким ОСОБА_1 передав Банку наступне нерухоме майно: об`єкт незавершеного будівництва кафе, процент готовності незавершеного будівництва складає 67%, площа забудови 334,7 кв. м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер: :15:011:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 згідно договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіної В.В. за реєстром №3577 від 16.07.2007 р., зареєстрованого у К-Дніпровському районному відділі ЗРФ ДН Центр ДЄК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.08.2007 р. за №52, зареєстрованого ДКП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 02.08.2007 р. реєстраційний номер: 19790944, номер запису: 9, в книзі: 59, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 15457437, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого ДКП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 08.08.2007 р. номер витягу: 15513177, номер запису: 9, в книзі: 59 (далі - предмет іпотеки) (т.с. 1 а.с. 32).

Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 919796,00 грн.

26.08.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до іпотечного договору1, згідно якої було доповнено статтю 1 іпотечного договору1 п.1.1.15, п.п.1.5.1 іпотечного договору1 викладено в новій редакції, статтю 2 іпотечного договору1 доповнено п.п.2.1.20-2.1.23, п. 2.1.9, 3.1, 3.2.2. Іпотечного договору1 викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 36).

31.08.2009 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до іпотечного договору1, якою були внесені зміни, а саме: п.1.5.1 Іпотечного договору1 викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 38).

04.11.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до іпотечного договору1, згідно якої були внесені зміни до іпотечного договору1, а саме п.1.5.2 іпотечного договору1 викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 37).

21.02.2012 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №3 до Іпотечного договору1, згідно якому п.1.5 іпотечного договору1 було викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 39).

26.08.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав і обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Банк) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №103/08 (далі - кредитний договір2) (т.с. 1 а.с. 40-45).

Відповідно п.1.1 кредитного договору2, Банк надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в сумі 30000,00 доларів США зі сплатою 15% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги з наданню кредитів, які містяться в додатку1 до кредитного договору2 та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитним договором2 не пізніше 25.08.2014 р.

Видача відповідачу грошових коштів по зазначеному кредитом підтверджується меморіальним валютним ордером №СR041001 від 27.08.2009 р. (т.с. 1 а.с. 47).

31.08.2009 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору2, відповідно якої, п.1.5.1 кредитний договір2 викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 48-50).

21.02.2012 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №2 до Кредитний договір2 відповідно якої, п.1.5. кредитний договір2 викладено в новій редакції (т.с. 1 а.с. 51-55).

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором2, 26.08.2008 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №183/08/1і (далі - іпотечний договір2), згідно з яким відповідач ОСОБА_1 передав Банку наступне нерухоме майно: об`єкт незавершеного будівництва кафе, процент готовності незавершеного будівництва складає 78%, площа забудови 334,7 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 0,0400 га, кадастровий номер: :15:011:0002, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. за реєстром №3577 від 16.07.2007 р., зареєстрованого ДКП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 02.08.2007 р., реєстраційний номер: 19790944, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 15457437, номер запису: 8, в книзі: 59, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.08.2008 р., номер витягу: 19981063, номер запису: 9, в книзі: 59, виданих ДКП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» (далі - Предмет іпотеки) (т.с. 1 а.с. 58-61).

Земельна ділянка, на який знаходиться предмет іпотеки, перебуває в оренді згідно з договором оренди землі б/н від 16.07.2007 р. посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. 16.07.2007 р. за реєстром №3577, укладеного між Енергодарською міською Радою Запорізької області та ОСОБА_1 , зареєстрованим у К-Дніпровському районному відділі ЗРФ ДН Центр ДЄК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.08.2007 р. за №52.Вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 919796,00 грн.

Умовами кредитних договорів за прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту передбачена пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (п.4.2. кредитного договору 1 та п. 4.1 кредитного договору 2).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором1 загальний розмір невиконаних зобов`язань відповідача перед позивачем станом на 24.03.2016 р. становить 611828,93 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 305757, 28 грн., заборгованості по відсоткам - 179159,49 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 45565,19 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 34239,68 грн.; розміру інфляційних витрат за кредитом - 25384,33 грн.; розміру інфляційних витрат за відсотками - 21722,96 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 2 загальний розмір невиконаних зобов`язань відповідача перед позивачем станом на 24.03.2016 р. становить 504479, 78 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 232833,74 грн.; заборгованості по відсоткам - 164883,76 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту - 31222,57 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 35890,92 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом - 16950,95 грн.; розміру інфляційних витрат за відсотками - 22697,85 грн.

Усього заборгованість за кредитним договором1 та кредитним договором2 складає 1116308,71 грн.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.3.2.7 договору кредиту1, позивач має право звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, у разі несплати позичальником в строки, визначені п.п.2.5, 1.1.1 та графіком, кредиту або його частин, процентів та можливих процентних санкцій.

Відповідно до п.3.2.6 договору кредиту2, у разі неповернення позичальником кредиту в строки зазначені у п.п. 1.1, 3.3.15 договору кредиту 2, несплати процентів, комісій, неустойки (пені, штрафу) в строки передбачені п.п. 2.4, 2.5, 2.6 договору кредиту2, позивач має право звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, оформлені відповідно до договорів застави (іпотеки) згідно з п.1.3 кредитного договору2.

Відповідно до змісту п.2.4.3. та п.4.1. договору іпотеки1 та договору іпотеки 2, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту1 та договором кредиту2, позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із змісту п.1.1., п.1.4. договору іпотеки1, договору іпотеки2 та ст.7 Закону України «Про іпотеку», в рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за договором кредиту1 та договором кредиту2 в повному обсязі, тобто, включаючи, повернення кредиту, сплату процентів, неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за договором кредиту та збитків завданих порушенням договору кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання ворушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена в Узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», письмова вимога банку боржнику повинна надсилатися способом, передбаченим договором. При цьому законодавство не встановлює обов`язку банку. Кредитора перевіряти фактичне місцезнаходження чи проживання боржника/іпотекодавця та його розшуку, а отже і факти отримання.

Відповідні вимоги Банк надсилав відповідачу 30.09.2014 р. у вигляді лист-претензія (т.1 а.с.70) щодо сплати заборгованості за кредитним договором2 та 26.03.2015 р. у вигляді вимоги про усунення порушення зобов`язання щодо сплати заборгованості за Кредитним договором1 (т.с. 1 а.с. 69) та підтвердження щодо їх направлення відповідачу наявне в матеріалах справи (т.с. 2 а.с. 240-249).

Відповідно до п.п.3.3.14 п.3.3. кредитного договору2 (т.с. 1 а.с. 42 зворот), відповідач зобов`язався повідомляти кредитора (позивача) надавати відповідні документи про зміну проживання, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також інших обставин, які можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором протягом п`яти робочих днів з дня настання відповідних змін.

Проте в порушення зазначеного підпункту кредитного договору2, відповідач ОСОБА_1 встановленого зобов`язання щодо зміни своєї адреси та переїзд до Автономної республіки Крим - не повідомляв, довіреності на представлення його інтересів ОСОБА_5 (т.1 а.с.179-180) та ОСОБА_2 - Банку не надавав.

Відповідно до ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України посвідчення договорів купівлі-продажу предмету іпотеки здійснюється за загальними правилами посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна.

П. 1.1 Глави 2 Розділу 2 Порядку передбачено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється.

Враховуючи спеціальну норму Закону України «Про іпотеку», п.2.2 Глави 2 Розділу 2 Порядку передбачено, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. В інакшому випадку, це б не відповідало процедурі відчуження іпотекодержателем предмета іпотеки, яка встановлена Законом з метою забезпечення задоволення вимог іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником. Крім цього, усі необхідні документи витребувались і перевірялись нотаріусом при посвідченні договору іпотеки.

Таким чином, для відчуження майна в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» в іпотекодержателя має бути в наявності іпотечний договір або договір про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, відсутність будь-яких інших документів що посвідчують право власності на майно, що відчужується, не перешкоджає укладенню та посвідченню нотаріусом відповідного договору.

Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду в тому числі зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до умов п.1.3. договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки визначена на рівні 919796,00 грн., однак з огляду на теперішню дійсну вартість предмета іпотеки, позивач вважав за необхідне здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу Банком від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимогам закону.

У суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не заперечувала наявність у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості за кредитним договором (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Але, при цьому, наполягала на наявності доказів підтвердження перерахування відповідачем у квітні 2016 року в рахунок погашення кредитної заборгованості грошових коштів в сумі 250000,00 грн., які у подальшому Банком були повернуті відповідачу (що визнавалось всіма учасниками цієї справи в апеляційному суді - ст. 82 ч.1 ЦПК України), а за співставленням оголошеного представником відповідача номеру рахунку, на який було перераховано ці кошти з наявним рахунком для погашення кредитної заборгованості, судом першої інстанції було правильно з`ясовано їх неспівпадіння, при цьому, представник позивача у суді першої інстанції наполягала на ненадходженні вказаного представником відповідача розміру коштів на рахунок позивача для погашення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладені встановлені обставини, суд першої інстанції правильно вважав безпідставним та таким, що не є обґрунтованим клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та ухвалою суду від 24.01.2020 р. правильно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цій справі.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 фактично дублюють доводи заперечень відповідача проти позову Банку у цій справі в частині його задоволення в суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають єдино можливою та правильною.

Сума заборгованості відповідача перед Банком станом на 24.903.2016 року розрахована правильно та в межах строку дії вищезазначених кредитних договорів з урахуванням додаткових угод до останніх, у тому числі в частині продовження строку дії договору до 07.04.2017 року (т.с. 1 а.с. 14) та до 25.03.2017 року (т.с. 1 а.с. 48) відповідно.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Банк мав право на звернення стягнення на предмет іпотеки при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи саме у вищезазначений спосіб саме за рішенням суду у цій справі, оскільки останній прямо передбачений п. 4.7 вищезазначених іпотечних договорів сторін (т.с. 1 а.с. 34 зворот, 60).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

Так, за змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, в частині задоволення позовних вимог позивача у цій справі відсутні.

Відповідач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень та у спростування позову Банку у цій справі в частині його задоволення.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Хоча судом першої інстанції було помилково зазначено, що відповідачем не будо надано у матеріали цієї справи доказів перерахування відповідачем на користь Банку 250000,00 грн. (так як копія квитанції відповідача від 26.04.2016 року на суму 250000,00 грн. на погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» по кредиту № 072 від 07.09.2007 року надавалась у матеріали цієї справи т.с. 1 а.с 160, відповідність останньої оригіналу посвідчено головуючим - суддею апеляційного суду після огляду останнього у судовому засідання 21.10.2020 року), проте, це не призвело до неправильності вирішення судом позовних вимог Банку у цій справі по суті в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ці кошти фактично не були зараховані Банком на погашення заборгованості відповідача за вищезазначеним кредитним договором, а повернуті останньому у лютому 2017 року (заява на видачу готівки, копія т.с. 1 а.с. 161, відповідність останньої оригіналу посвідчено головуючим - суддею апеляційного суду після огляду останнього у судовому засідання 21.10.2020 року).

При цьому, відповідач із такими діями Банку фактично погодився, останні в установленому законом порядку у позасудовому чи судовому порядку не оскаржував, незаконними не визнавав, будь-яких зустрічних позовних вимог у цій справі у цій частині не заявляв. Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Представник Банку в апеляційному суді у цій справі у судовому засіданні додатково пояснював, що кошти відповідачем були перераховані на інший рахунок, ніж той, що був зазначений у кредитному договорі.

За таких обставин, стороною відповідача у цій справі не доведено належними, допустимими доказами того факту, що сума заборгованості відповідача перед Банком за вищезазначеними кредитними договорами станом на 24.03.2016 року, в рахунок погашення якої суд першої інстанції звернув стягнення на предмет іпотеки у вищезазначений спосіб у цій справі, була відсутня чи була іншою, та відповідно, що наявні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 січня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка є предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 03.02.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кримська О.М.