Справа № 193/85/21
Провадження № 2/193/227/21
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження у справі
03 лютого 2021 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В. розглянувши позовну заяву представника позивача - адвоката Івасик Тетяни Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:
29 січня 2021 року до суду надійшов позов адвоката Івасик Т.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 суми не виплаченої заробітної плати в розмірі 101 535,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 236 582,40 грн.
Ознайомившись з позовом та доданими до нього документами суддя дійшов висновку, що даний трудовий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства виходячи з такого.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Згідно вимог ч.1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спора, що виникають з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до п.17 ч.1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Правовідносини, пов`язані з прийняттям, проходженням та звільненням з військової служби у Збройних силах України, регулюються спеціальними нормативно-правовими актами.
Згідно зі ч. 1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
У листі Міністерства соціальної політики України від 24 липня 2017 року № 774/13/84-13 «Щодо поширення КЗпП України на військовослужбовців» роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.
Із матеріалів справи вбачається, що рядового ОСОБА_1 згідно наказу від 01.12.2014 № 20 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 - польова пошта з 01.12.2014 року, а на підставі наказу від 22.02.2017 № 41 виключено зі складу особової частини.
Рядовий ОСОБА_1 в період з 25.08.2014 по 31.08.2014 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (довідка військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2017).
18.10.2018 ОСОБА_1 видано посвідчення, що надає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Оскільки позивач ОСОБА_1 проходив військову службу, то заявлені позовні вимоги повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.
Так, за правилами адміністративного судочинства розглядаються спори, пов`язані з проходженням публічної (дежавної) служби, одним з різновидів якої є військова служба. Ці спори можуть стосуватися як порядку проходження такої служби, до якого включається і виплата заробітної плати, так і пов`язані зі звільненням з публічної служби, до яких належать і спори про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 14-652цс19 підсумовано, що правова позиція щодо юрисдикції спорів, які виникають за позовом працівників (військовослужбовців) з питань, пов`язаних із проходженням військової (публічної) служби, неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 14-98цс18, від 22 серпня 2018 року у справах № 14-278цс18 і № 14-294цс18, від 13 березня 2019 року у справі № 14-21цс19 та від 24 жовтня 2019 року у справі № 14-652цс19, відповідно до яких спори, пов`язані з проходженням публічної служби, у тому числі про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.
Згідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

За змістом положень ст. 20, 25 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд вказаного спору підсудний окружному адміністративному суду за місцем проживання позивача або за місцезнаходженням відповідача.
Керуючись ст. 19, 186, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом представника позивача - адвоката Івасик Тетяни Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, повідомивши, що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку адміністративного судочинства до Дніпропетровського окружного адміністративного суду або Волинського окружного адміністративного суду, за вибором позивача.
Копію ухвали разом із заявою та всіма доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Томинець