Справа № 350/1862/19
Провадження № 22-ц/4808/130/21
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів Мелінишин Г.П., Томин О.О.

з участю секретаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2020 року, в складі судді Бейка А.М., у справі за позовом релігійної громади Української православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Перегінське, Рожнятівського району до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року релігійна громада УПЦ Київського патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» смт. Перегінське подала позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням - каплицею « ОСОБА_3 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вказаної каплиці та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні каплицею, вселення релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області у нежитлове приміщення - каплицю «Великомученика Юрія Переможця», що розташована за вищевказаною адресою.

Вимоги обґрунтовано тим, що релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» є власником каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, селище Перегінське вул. Січових Стрільців 6В, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер 165857373. Відповідачі самовільно без будь-яких правовстановлюючих документів, зайняли та користуються зазначеною каплицею, факт користування каплицею відповідачами не заперечується як і те, що вони не мають наміру повертати каплицю позивачу.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2020 року позов релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Перегінське задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди в користуванні релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району нежитловим приміщенням - каплицею «Великомученика Юрія Переможця», що розташована за адресою:АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із нежитлового приміщення загальною площею 40,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вселено релігійну громаду Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське до нежитлового приміщення загальною площею 40,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що повідомлення та довідка видані за результатами звернення ОСОБА_4 з приводу незаконного заволодіння каплицею лише підтверджують факт такого звернення, а тому до отримання висновків досудового слідства вони не можуть свідчити про будь-які незаконні дії з боку відповідача і неправомірно покладені в основу оскаржуваного рішення суду. Крім того, ключі від спірної каплиці знаходяться у паламаря, тому відповідач не може чинити перешкоди позивачу у користуванні каплицею.

Висновок суду про безпідставність перебування ОСОБА_1 у вказаній каплиці не відповідає дійсності, оскільки згідно декрету Української Греко-Католицької церкви Івано-Франківської Архієпархії від 23.01.2012 року ОСОБА_1 іменовано настоятелем зазначеної каплиці, де він здійснює службу з 2012 по даний час. План технічної документації на каплицю почав розроблятися в 2003 році, а сама каплиця зводилась спільними зусиллями громади. На час побудови каплиці релігійної громади Української Православної церкви в смт. Прегінське не існувало.

Вважає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам щодо неправомірності оформлення за позивачем права власності на спірну каплицю. Представником відповідача було подано клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення по суті спору про скасування реєстрації за відповідачем права власності на спірну каплицю, однак клопотання було відхилено.

Зазначає, що з рішення суду вбачається неправомірність набуття позивачем права власності на спірну каплицю з огляду на те, що згідно указу №19 митрополита Української православної церкви від 31.07.2015 року настоятелем релігійної громади храму «Великомученика Юрія Переможця» було призначено ОСОБА_4 , а сама релігійна громада була створена лише 31.12.2015 року, спірна каплиця вже була збудована і готова до експлуатації ще в 2005 році. На даний час право власності чи право користування на земельну ділянку, на якій розташована каплиця не зареєстровано за жодною особою, а земля належить Перегінській селищній раді.

Незважаючи на те, що у спірній каплиці розміщено майно, яке належить релігійній громаді Української греко-католицької церкви, а рішення по суті спору безпосередньо стосується прав та інтересів цієї громади, суд не залучив до розгляду даного спору релігійну громаду.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Перегінське відмовити повністю, судові витрати стягнути з позивача.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представники позивача - релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Перегінське Семко Ю.В., ОСОБА_6 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції частково не відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі в порушення норм чинного законодавства чинять перешкоди в користуванні позивачем належному йому на праві власності майном, а саме не допускають до приміщення каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована в АДРЕСА_1 , внаслідок чого позивач, як власник каплиці, не може належним чином володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Судом встановлено, що релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області є власником каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 40,7 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2019 року (а.с.7, 16).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5), релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області зареєстрована 31.12.2015 року.

Копією Указу №19 від 31.07.2015 року (а.с.6) ОСОБА_4 призначено настоятелем релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району.

Копією Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» селища Пергінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області №871(а.с.17) підтверджено, що 15.12.2015 року зареєстровано статут православної громади.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1,2 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації.

Релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. Релігійні організації можуть бути обмежені у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, передбачених законом. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом (стаття 18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»).

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення (негаторний позов).

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.

Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Усунення перешкод власнику у користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов`язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення.

Звертаючись до суду з цим позовом, релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату посилалася на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без належних правових підстав використовують спірне нежитлове приміщення, чим створюють перешкоди власнику у користуванні його власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №165857373 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248 каплиці Великомученика Юрія-Переможця загальною площею 40,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , власник релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату Храму «Великомучиника Юрія Переможця» селища Перегінське Ронятівського району Івано-Франківської області, (а.с. 7).

Право власності позивача на каплицю Великомученика Юрія-Переможця в АДРЕСА_1 , станом на час розгляду справи, у встановленому законом порядку не скасовано.

Судом також встановлено, що між власником приміщення релігійною громадою та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 не заперечила того факту, що він користується нежитловим приміщенням спірної каплиці, а саме здійснює в ньому богослужіння.

Відповіддю начальника Рожнятівського ВП №3494 від 23.09.2019 року та копіями довідки про результати розгляду звернень і ухвали Рожнятівського районного суду від 19.08.2019 року (а.с.8-15) встановлено факт зайняття відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована в АДРЕСА_1 , внаслідок чого використання приміщення позивачем, є неможливим.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як убачається із змісту позовних вимог, релігійна громада, посилаючись на наявність перешкод у користуванні каплицею, свої вимоги обґрунтовує тим, що за результатами перевірки незаконного заволодіння каплицею « ОСОБА_3 » було встановлено, що каплиця перебуває в користуванні відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не допускають до неї ОСОБА_4 та релігійну громаду смт. Перегінська.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» смт. Перегінське про усунення перешкод у користуванні каплицею, в частині зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути та не чинити перешкоди в користуванні релігійною громадою нежитловим приміщенням - каплицею «Великомученика Юрія Переможця», шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вказаної каплиці.

Що стосується позовних вимог релігійної громади про вселення її в нежитлове приміщення каплицю, то такі позивачем не обґрунтовані.

З огляду на те, що наявність перешкод у користуванні каплицею позивачем обґрунтовано перебування такої у неправомірному користуванні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , то зобов`язання останніх усунути та не чинити перешкоди в користуванні релігійною громадою - каплицею «Великомученика Юрія Переможця», шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є належним способом захисту порушеного права позивача на користування належною йому на праві власності каплицею.

Відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про вселення релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» смт. Перегінське, у нежитлове приміщення каплиці «Великомученика Юрія Переможця» смт. Прегінське підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, в решті рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 30 жовтня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про вселення релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Преможця» смт. Перегінське, Рожнятівського району Івано-Франківської області у нежитлове приміщення каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні позову релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату храму «Великомученика Юрія Переможця» смт. Перегінське , Рожнятівського району Івано-Франківської області про вселення у нежитлове приміщення каплиці «Великомученика Юрія Переможця», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин