Справа № 313/481/21
Провадження № 2/313/212/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Басова А.В., представника позивача адвоката Шубіна О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14.04.2021 року звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір купівлі - продажу нерухомого майна № б/н від 18 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області Глобою В.І., який зареєстрований в реєстрі за № 850, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.08.2015 року, Індексний номер витягу: 42417932, та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 .

Вищевказані правовстановлюючі документи на квартиру складені на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час відповідачі за адресою: АДРЕСА_2 не проживають з 2015 року понад 6 років, але документи на зняття їх з реєстрації з попереднього місця проживання, не подавали.

Відповідачі не є її близькими родичами, або членами родини. Відповідачі фактично проживали за вказаною адресою до дня відчуження вказаного житлового будинку на її користь, тобто до серпня 2015 року.

Станом на сьогоднішній день відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , з реєстрації за вказаною адресою не знімаються, фактичне місце проживання відповідачів позивачу не відомо.

У зв`язку з порушенням відповідачами законних прав, позивача, щодо володіння, користування розпорядження майном, яке належить їй на праві власності, вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житло приміщенням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за його відсутності не надали.

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач на підставі договіру купівлі - продажу нерухомого майна № б/н від 18 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області Глобою В.І., який зареєстрований в реєстрі за № 850, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.08.2015 року, Індексний номер витягу: 42417932 та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , є єдиним власником.

У зв`язку з тим, що Відповідачі добровільно не вживають заходів щодо зняття себе з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , це призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України оскільки, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна, не може в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому звернулася до суду.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі не мають права власності на вказане нерухоме майно. Та не проживають понад 6 років.

Судом встановлено, що відповідачі добровільно не вживають заходів щодо вимоги чинного законодавства в частині неподання докумів на зняття себе з реєстрації з останнього місця проживання, грубо порушують права позивача на право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-тимісячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня,зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на Відповідачів в солідарному порядку стягнувши 908 гривень сплати судового сбору на користь ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О. Кравцов