ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року

м.Суми

Справа №591/2031/19

Номер провадження 22-ц/816/817/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року у складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 16 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи вимоги тим, що з 10 вересня 2005 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , але з лютого 2019 року проживають окремо, мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та перебувають повністю на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання дітей. Оскільки ОСОБА_2 працездатний, має задовільний стан здоров`я, працевлаштований в ПАТ «Сумихімпром», інших осіб на утриманні не має, просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11 березня 2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині визначення часу, з якого присуджено аліменти на дітей, а саме: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 28 березня 2019 року, до досягнення дітьми повноліття, а не «починаючи стягнення з 11 березня 2021 року» дати ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, як помилково визначив суд першої інстанції.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, вважає помилковим рішення суду в частині визначення часу, з якого присуджено аліменти на дітей, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Доводить, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, і вона не повинна нести витрати у зв`язку з досить довгим розглядом справи про стягнення аліментів, що тривав майже два роки. Вважає незаконним стягнення аліментів з дня ухвалення рішення, а не від дня подачі позову, як передбачено ст. 191 СК України.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє клопотання про стягнення з відповідача витрати, понесені нею на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги у зв`язку з необґрунтованістю. Заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи та заявляє клопотання про стягнення з позивача на свою користь понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує про незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме: ч. 1 ст. 191 СК України, що стало причиною неправильного визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 липня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двоє спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 4, 5, 6).

Із довідки про склад сім`ї № 14.03-08/34113 від 26 березня 2019 року вбачається, що діти сторін зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно з листом Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сумської міської ради № 711 від 03 липня 2020 року, під час відвідування родини, було встановлено, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_7 дійсно проживають разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . На сьогодні потреби дітей забезпечено в повному обсязі, створено необхідні умови для повноцінного росту та розвитку, діти отримують комплексне харчування (т.1, а.с. 194).

Позивачем подано докази на підтвердження оплати тренувальних занять доньки ОСОБА_4 , додаткових занять з математики сина ОСОБА_3 , чек на оздоровлення дітей в Одеській області, білети на проїзд дітей на екскурсії до м. Києва, м. Харкова, відвідування цирку, чеки на святкування дня народження доньки, квитанції на придбання одягу, взуття, іграшок, виписки з медичних карток та купівлю вакцин для проведення обов`язкового щеплення (т. 1, а.с. 141-154).

Згідно з відповіддю № 01-58/146 від 19 червня 2020 року, ОСОБА_5 відвідувала старшу групу № 1 «Калинка», у вересні 2016 року поступила в дошкільний заклад. До садочку приводила та забирала мама ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_8 . Тато, ОСОБА_2 декілька разів забирав дівчинку в період з грудня по лютий місяць, коли вона відвідувала старшу групу (т. 1, а.с. 198).

Відповідно до довідки № 01-19/94 від 24 червня 2020 року ОСОБА_5 відвідувала Школу раннього творчого розвитку «Пізнайко» Сумського міського Центру науково-технічної творчості молоді з 17 вересня 2019 року по 12 березня 2020 року. За час перебування дитини у Центрі батько до керівництва закладу з питань навчання доньки не звертався (т. 1, а.с. 199).

Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», ОСОБА_1 з 04 лютого 2019 року по 13 лютого 2019 року знаходилася на лікарняному по догляду за ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 200).

Відповідно до довідки № 14 від 02 жовтня 2020 року, ОСОБА_9 відвідує гімнастику з лютого 2019 року. Вартість занять: 12 занять 400 грн. На заняття приводить та забирає мама (т. 2, а.с. 67).

Згідно з інформацією КУ Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. № 17, ОСОБА_7 навчається в 7 класі. Його батько ОСОБА_2 відвідував освітній заклад в 2016-2017 навчальному році та брав участь у спортивних змаганнях разом з сином. У термін з 2017-2019 років ОСОБА_2 три рази приходив до школи на вимогу вчителів-предметників. Декілька разів спілкувався з класним керівником у телефонному режимі щодо здоров`я дитини. Батьківські збори не відвідує (т. 1, а.с. 208).

Згідно з інформацією № 85 від 27 листопада 2020 року, ОСОБА_6 навчається в 1-А класі КУ Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. №17. До школи її приводить мати, інколи старший брат ОСОБА_10 . Забирає зі шкоди частіше мати, інколи старший брат, батько забирав дитину двічі після уроків та 1 раз з групи продовженого дня (т. 2, а.с. 81 зв.).

Відповідно до довідки ОППО ПАТ «Сумихімпром» від 15 червня 2020 року № 01.1-59, ОСОБА_2 застрахований в СК «АСКА» з січня 2019 року по теперішній час. У договорі комплексного страхування здоров`я було включено двох дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . У липні 2019 року ОСОБА_2 купував путівку до оздоровчого табору «Зоряний» для сина ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 211).

ОСОБА_2 подано чеки на придбання продуктів харчування, поповнення мобільного рахунку, чек на оплату курортного відпочинку до Одеської області с. Курортне для доньки, квитанції про оплату розваг дітей (т. 1, а.с. 218-233).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що неповнолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, може їх утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів. При цьому, врахувавши тривалість розгляду справи та неможливість встановлення періодів проживання дітей з кожним з батьків та обсяг участі кожного з них у витратах на дітей, суд дійшов висновку про доцільність стягнення аліментів з дати ухвалення рішення, а не з дати пред`явлення позову.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитись не можна.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, присуджуючи аліменти на неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 , судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Вказану норму суд не застосував та помилково присудив аліменти з дня ухвалення рішення суду 11 березня 2021 року, а не з дня пред`явлення позову 28 березня 2019 року, як визначено законом.

Нормами діючого сімейного та цивільного законодавства не передбачена можливість суду на свій розсуд встановлювати час, з якого присуджуються аліменти на дитину.

Посилання суду на тривалий період розгляду справи не є підставою для обмеження часу, з якого присуджуються аліменти на дітей та позбавлення їх права на утримання з боку батька.

За таких обставин, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти необхідно змінити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 березня 2019 року, до досягнення старшою дитиною повноліття.

При задоволенні апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, підлягають частковій компенсації витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, яка надавалася позивачу на підставі договору про надання правової допомоги № 55 від 01 жовтня 2020 року, укладеного з адвокатом Брайко Ю.В. та ордеру, Серія ПТ № 204965 від 01 жовтня 2020 року, і підтверджується Актом про надання правової допомоги від 15 квітня 2021 року та квитанцією № 1 від 15 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 254-257).

Згідно із складеним ОСОБА_1 та адвокатом Брайко Ю.В. Актом від 15 квітня 2021 року, адвокат надав, а замовник прийняв послуги та роботи по веденню справи № 591/2031/19 в Сумському апеляційному суді, а саме: написання апеляційної скарги (4 години), консультування по справі (2 год), представлення інтересів клієнта в Сумському апеляційному суді по справі № 591/2031/19, складання, відправлення заперечень, клопотань, пояснень та інших документів по цій справі, інші дії, які стосуються умов Договору № 55 про надання правової допомоги (т. 2, а.с. 255 зв.).

Визначений обсяг робіт та надання послуг за домовленістю ОСОБА_1 та адвоката Брайко Ю.В. складають 5000 грн, які сплачені у повному обсязі. Адвокат ОСОБА_11 та клієнт ОСОБА_1 погодили, що оплата послуг адвоката (гонорар) визначається не погодинно, а у фіксованому розмірі і складає 5000 грн, клієнтом оплачено адвокату у повному розмірі вказані роботи та надані послуги в розмірі 5000 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була призначена до розгляду в Сумському апеляційному суді в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справ, тобто адвокат позивача вказану в Акті послугу представлення інтересів клієнта в Сумському апеляційному суді не надавав, участі у судовому засіданні не брав, з матеріалами справи не знайомився.

Крім того, із наведеного у Акті переліку підготовлених адвокатом документів та вчинених процесуальних дій до апеляційному суду було направлено лише заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування вартості юридичних послуг, які фактично не надавалися і безпідставно включені до Акту про надання правової допомоги від 15 квітня 2021 року.

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, заперечення відповідача ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу проти стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а понесені нею витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача у розмірі 2500 грн.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 компенсації не підлягають.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року змінити в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 березня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень компенсації витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : О.І. Собина

Т.А. Левченко