Провадження № 2/638/1137/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14.06.2021 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої - судді: Штих Т.В.

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

встановив:

27.11.2020 Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення суми.

Відповідно до ухвали від 04 грудня 2020 року провадження у справі відкрите.

25.03.2021 позивач уточнив свої вимоги і наполягав стягнути з відповідача -70,00 гривень - основної заборгованості;2334,67- частку коштів від ефективності лічильника тепла на другому підїзда, 12,04 гривни інфляційні витрати від основної заборгованості; 5,25 гривень - три відсотки від основної заборгованості, 190,24 гривни- інфляційні витрати від частки збережених відповідачем коштів, 96,54 гривни- три відсотки річних від частки збережених відповідачем коштів, 25,00 гривень- банківський збір; 20,50 гривень- сплата поштового переказу від 23.03.2021 року, суму судового збору у розмірі 840,80 гривни.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що листом КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016р. підтверджено, що мешканцями 2-го під`їзду по АДРЕСА_1 було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на під`їзді у співвідношенні 77% -за.

Відповідальним за проетні, узгоджувальні та монтажні роботи загальними зборами 15.08.2010р. було обрано позивача. Згідно з документами, доданими до справи, розрахункова вартість робіт становила 17053,21гривен, і складалась з фінансової участі кожної квартири 2-го під`їзду в залежності від площі опалення.

У травні 2018 року згідно з актом КП « ХТМ» № 51826 від 08 травня 2018 року лічильник тепла на другому поверсі було відключено у зв`язку з проведенням другої чергової перевірки. Кожен власник квартири під`їзду за вказаною адресою повинна була сплатити 70,00 гривень за вказану перевірку. Проте власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 у вказаному будинку, вказану суму не сплатив. Як зазначає позивач він розрахував суму загальної суми заощаджень по вказаному під`їзду за рахунок експлуатації лічильника тепла на під`їзді, яка складає 2334,67 гривень, заощадженої відповідачем від загальної суми заощаджень за рахунок експлуатації лічильника, яку він просить стягнути на його користь, а також інфляційні витрати від даної суми та три відсотки річних, судовий збір.

Відповідачу було надіслано досудове попередження про сплату її частки коштів на встановлення лічильника тепла на пільгових умовах, але Відповідач не скористалась цією нагодою і продовжує користуватися послугами лічильника тепла без достатніх правових підстав, адже відокремити від лічильника тепла на під`їзді в багатоповерхових будинках радянських часів мешканців, не згодних з цим, неможливо.

В судове засідання позивач не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, де просив суд розглядати справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів.

Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази як окремо, так в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що листом КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016р. підтверджено те, що мешканцями 2-го під`їзду по АДРЕСА_1 було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на під`їзді у співвідношенні 77% -за, 23% -у роздумах (протокол загальних зборів мешканців). Зроблено попередній кошторис на виконання цих робіт 15.4 тис гривен. (4 000гривен - проект, 4000грн - роботи, 1000 грн - допоміжні матеріалі, 6400грн - вартість лічильника).

Відповідальним за проетні, узгоджувальні та монтажні роботи загальними зборами 15.08.2010р. було обрано позивача. Згідно з документами, доданими до справи, розрахункова вартість робіт становила 15500,00грн. і складалась від фінансової участі кожної квартири 2-го під`їзду в залежності від площі опалення, згідно з даними КП «ХТМ», а саме 1-кімнатна квартира-200,00грн., 2-кімнатна квартира-300,00грн.,3-кімнатна квартира-400,00грн., але фактична вартість, відповідно до акту виконаних робіт, склала 17053,21грн.

Згідно з документами, доданими до справи, на встановлення лічильника тепла було зібрано 10300,00грн, решту коштів, в сумі 6753,21грн. позивач, як відповідальний за цю справу, згідно з дорученням загальних зборів, в різні часи сплатив зі своїх коштів, сподіваючись повернути їх після вводу лічильника тепла в експлуатацію за рахунок мешканців, які не сплатили своєчасно, оскільки загальними зборами було вирішено, що кожна квартира повинна прийняти участь в придбанні та вводі в експлуатацію лічильника тепла в межах її дольової участі. Дольова участь 2-кімнатної квартири 55 становила 328, 42 грн.

На підставі листа КП «ХТМ» №К-153/07 від 05.07.2016 року встановлено, що лічильник тепла в під*їзді №2 зазначеного житлового будинку встановлений та прийнятий в експлуатацію 03.12.2010 року а також перебуває на балансі усіх мешканців під*їзду. З цього факту та факту несплати суми дольової участі суд робить висновок про те, що відповідач фактично користується спільною власностю мешканців під*їзду (лічильником тепла) без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст.1214 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до розрахунку економічної ефективності за висновками експлуатації лічільника тепла за послуги теплопостачання в житловому будинку по АДРЕСА_1 при існуванні лічильника тепла на під*їзді №2 і без нього на інших під*їздах, економія грошових коштів по квартирі АДРЕСА_2 склала - 2334,67 гривень.

Проте, суду позивач не довів чому саме вказана сума економії повинна бути стягнута з відповідача саме на його користь.

У даному випадку в задоволенні вказаної суми та похідних від неї суми інфляційний витрат та трьох відсотків річних необхідно відмовити.

Натомість сплата 70,00 гривень прийнята відповідним рішенням ( протоколом) зборів від 21.07.2018, як сплата за проведення чергової держаної перевірки лічильника, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача, а також інфляційні витрати та три відсотки річних, а також сума судового збору в відсотках від суми стягнутої за рішенням суду суми.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.1160 ЦК України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інши вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України).

Відповідно до разрахунку наданому позивачем, інфляційні витрати також підлягають стягненню. Суд не має підстав не довіряти вказаним розрахункам, відповідач протилежного не довела, тому стягує зазначені суми грошових коштів.

За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До яких суд відносить витрати на поштове повідомлення, банківській збір та судовий збір.

Отже, враховуючи достатність і переконливість наявних доказів, на підставі принципів змагальності та диспозитивності, суд прийшов до висновку про порушення цивільних прав позивача з боку відповідача та необхідності їх захисту шляхом задоволення позову. Поведінку відповідача суд вважає способом захисту з метою уникнути цивільної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 - 70,00 гривень - основної заборгованості; 12,04 гривни інфляційні витрати від основної заборгованості; 5,25 гривень - три відсотки від основної заборгованості, 25,00 гривень- банківський збір; 20,50 гривень- сплата поштового переказу від 23.03.2021 року, суму судового збору у розмірі 40,54 гривни ( пропорційно задоволеним позовним вимогам).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складений 15.06.2021.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий