Провадження № 2-о/752/53/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря Шрамко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання, в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві. По досягненні 16 років отримала паспорт СРСР. У 1986 році одружилась з ОСОБА_2 . В цьому шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цей шлюб розірвано 18 жовтня 1990 року. Пізніше, 24 листопада 1990 року Заявник одружилася вдруге - з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_4 . У в зв`язку із зміною прізвища, після одруження їй було видано новий паспорт СРСР. У 1992 р. цей шлюб розірвано. Заявник була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

28 березня 1991 року Заявник знялася з реєстрації. Після цього часу реєстрації не мала. Паспорт СРСР втратила. Заявник звернулася до Голосіївського районного відділу ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області із заявою щодо видачи нового паспорту внаслідок загубленого паспорту СРСР. Проте, отримала лист - відмову № 8024-1186/8024.1-20 від 26.06.2020р. від ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області на тій підставі, що «процедура належності до громадянства України поширюється на громадян колишнього СРСР, які не мають прописки на території України за станом на 24.08.1991р. і 13.11.1991 р., за відсутності такої відмітки факт постійного проживання може бути лише встановлений судом»

В судове засідання Заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі з підстав викладених у змісті заяви, а також просить розгляд справи здійснювати без її участі.

Представник заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України).

Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що Заявник, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 13.08.1969 року. По досягненні 16 років отримала паспорт СРСР серії НОМЕР_2 , що підтверджується карткой прописки форма 16.

13 вересня 1986 році одружилась з ОСОБА_2 та змінила прізвище на « ОСОБА_2 », свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 13.09.1986 року. В цьому шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 10.03.1987 року. Цей шлюб розірвано 18 жовтня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 13.10.1990 року. Пізніше, 24 листопада 1990 року Заявник одружилася вдруге - з ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_6 від 24.11.1990 року. У в зв`язку із зміною прізвища, після одруження їй було видано новий паспорт СРСР серії НОМЕР_7 , виданий відділом внутрішніх справ Московського райвиконкому міста Києва від 28.02.1991 року. Заявник була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

28 березня 1991 року Заявник знялася з реєстрації. Після цього часу реєстрації не мала. Паспорт СРСР втратила. 29 вересня 1992 р. цей шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_8 від 29.09.1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила дочку - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_9 від 05.10.2012 р.

Заявник звернулася до Голосіївського районного відділу ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області із заявою щодо видачи нового паспорту внаслідок загубленого паспорту СРСР. Проте, отримала лист - відмову № 8024-1186/8024.1-20 від 26.06.2020р. від ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області на тій підставі, що «процедура належності до громадянства України поширюється на громадян колишнього СРСР, які не мають прописки на території України за станом на 24.08.1991р. і 13.11.1991 р., за відсутності такої відмітки факт постійного проживання може бути лише встановлений судом»

За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

За правилом п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Таким чином, заявник має бажання отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Крім того, факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, підтверджується поясненнями свідків по справі.

Свідок ОСОБА_8 надала пояснення, що вона є сестрою Заявника. ОСОБА_8 зустрічалась з ОСОБА_1 та відвідувала її. Підтвердила факт проживання ОСОБА_1 за станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 р. на території України за адресою: АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_2 надав пояснення, що він був чоловіком ОСОБА_1 , у них в шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 постійно відвідував сина, брав участь у його вихованні, підтверджує факт проживання ОСОБА_1 за станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 р. на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_9 надав пояснення, що він познайомився з ОСОБА_1 на початку 1991 року, проживає з ОСОБА_1 однією сім`єю, у них є спільна дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народження . Тому, підтверджує факт проживання ОСОБА_1 за станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 р. та по теперішній час на території України.

Свідок ОСОБА_10 надав пояснення, що він є братом ОСОБА_1 . За станом на 1991 рік він був прописаний та мешкав за однією адресою із Заяником: АДРЕСА_1 ., тому підтверджує факт проживання ОСОБА_1 за станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991 р. та на даний час на території України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 40 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час його постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також: а) копію свідоцтва про народження дитини або інші документи, що засвідчують родинні стосунки дитини з тим із батьків, який постійно проживав на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документ, що підтверджує факт постійного проживання одного із батьків дитини на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (наразі чинний) вказується, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Пунктами 25,27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 ( в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) визначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_6 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на час оголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного безперервного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що без встановлення факту постійного її проживання на території України вона не зможе отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим заявник обґрунтувала свої вимоги та підтвердила їх належними доказами, а отже є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року по день прийняття рішення суду у даній справі.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 6, 8, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України», Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, ст. ст. 10, 76, 81, 89, 258, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року по день прийняття рішення суду у даній справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк