Справа № 523/1469/21
Провадження №2/523/2475/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

Установив:

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилаються на те, що вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2002 р. реєстр. № 3821, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., зареєстрованого в ОМБТІ під № 251 - стор.170 - кн. 382 пр.

В зазначеній квартирі зареєстровані донька позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і її син (внук позивачки) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в теперішній час є повнолітнім.

ОСОБА_3 в 2010 р. забрала свої речі і з дитиною та залишила квартиру АДРЕСА_3 .

Десять років відповідачі не проживають в зазначеній квартирі, участі по утриманню квартири і сплаті комунальних послуг не приймають, їх майна в цій квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як зазначили позивачі у своєму позові, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заважають їм в користуванні та розпорядженні квартирою, оскільки вони там зареєстровані, але не проживають вже приблизно 10 років.

Отже відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на думку позивачів, які не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , втратили право на користування квартирою внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік, крім того не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як власники житла вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють їм перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи зазначене, позивачі просили їх позов задовольнити, визнавши відповідачів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 09 лютого 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 21,22).

Позивачі надали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. (а.с. 5,28).

Відповідачам направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи не звертались. (а.с. 29-32).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2002 р. реєстр. № 3821, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., зареєстрованого в ОМБТІ під № 251 - стор.170 - кн. 382 пр. (а.с. 10).

В зазначеній квартирі зареєстровані донька позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і її син (внук позивачки) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в теперішній час є повнолітнім. (а.с. 13).

Десять років відповідачі не проживають в зазначеній квартирі, участі по утриманню квартири і сплаті комунальних послуг не приймають, їх майна в цій квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Оригінал зазначеного акту долучено до матеріалів справи. (а.с. 14, 28а).

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачі залишаючись зареєстрованими у квартирі позивачів, порушують права та законні інтереси позивачів, як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їм на праві власності майном.

Враховуючи встановлені у справі обставини, та те що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд дійшов висновку про те, що відповідачі залишаючись зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 , власниками якого є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є сторонніми особами, які перешкоджають позивачам належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують їх права, як власників.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 червня 2021 року.

Суддя