Справа № 216/1942/21
Провадження № 2/216/1959/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що на позивачу підставі договору дарування житлового будинку від 22 липня 1997 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А., реєстровий номер 897, та зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», належить житловий будинок А-1, загальною площею 50,7 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м, із господарськими побудовами літня кухня Б, вбиральня В, паркани №№ 1-5, водопровід І, замощення ІІ, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка на якій розташоване вищевказане домоволодіння площею 0,0659 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі державного акту, на право приватної власності на землю серії ДП від 24 червня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1632, належить ОСОБА_2 .

Згідно п. 3 вищевказаного договору дарування, сторони оцінюють дар в 10852 грн. Вказана ціна договору складається із загальної вартості житлового будинку з господарськими побудовами (10107 грн.), та вартості земельної ділянки (745 грн.), однак у змісті договору нотаріусом не вказано про перехід права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими побудовами. Внесення змін до тексту договору неможливо, оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на вищевикладені обставини позивач вважає, що з переходом права власності на будинок до нього перейшло право власності на земельну ділянку, тому просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Позивач, представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи без участі представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, просить суд винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Такі ж вимоги містяться у ч. 1 ст. 377 ЦК України, згідно з якою до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 22 липня 1997 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А., реєстровий номер 897, та зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», позивачу належить на праві власності житловий будинок А-1, загальною площею 50,7 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м, із господарськими побудовами літня кухня Б, вбиральня В, паркани №№ 1-5, водопровід І, замощення ІІ, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Земельна ділянка на якій розташоване вищевказане домоволодіння площею 0,0659 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі державного акту, на право приватної власності на землю серії ДП від 24 червня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1632, належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 695 (а.с.10, 11).

Частиною третьої статті 152 ЗК України визначено, що захист громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

З аналізу вказаних норм випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 26 грудня 2019 року у справі № 364/515/19.

Таким чином, право власності на земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 , виникло у позивача 22 липня 1997 року, з моменту укладення договору дарування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 377, 392 ЦК України, ст.ст. 120, 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0659 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, право власності на яку на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 24 червня 1997 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за номером 1632 заОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, , місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Суддя Ю.В.Онопченко