Справа № 417/112/21
Провадження № 2-о/417/29/21
РІШЕННЯ

Іменем україни

"14" червня 2021 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.,

за участі секретаря Грибєнік О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за заявою представника заявника - адвоката Ходош Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство освіти і науки України про встановлення факту що має юридичне значення,-

встановив:

28.01.2021 представник заявника - адвокат Ходош В. Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Марківського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1989 році закінчила Ворошиловградський політехнікум сільського господарства по спеціальності «Санітарно-технічні устаткування будівель», у зв`язку з чим, на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 28 лютого 1989 їй було присвоєно кваліфікацію техніка- сантехніка та видано Диплом (НОМЕР_1).

На обґрунтування своїх вимог представник посилається на те, що заявник у 1989 році закінчила Ворошиловградський політехнікум сільського господарства по спеціальності «Санітарно-технічні устаткування будівель», їй було присвоєно кваліфікацію техніка-сантехніка та видано Диплом (НОМЕР_1).

У 2019 році заявник уклала шлюб із громадянином Італії та переїхала разом з чоловіком до Італії де вона має намір працевлаштуватися для цього їй необхідно підтвердити факт здобуття нею відповідного ступеню освіти. Проте вона не може цього зробити бо навчальний заклад де вона навчалася знаходиться на тимчасово окупованій території України, якою є на даний час м. Луганськ, та навчальний заклад не перемістився на підконтрольну територію України. В свою чергу Міністерство освіти і науки України не має змоги засвідчити Диплом (НОМЕР_1) апостилем у зв`язку із надзвичайними подіями в деяких районах Донецької та Луганської областей Хоча в своєму листі і зазначив, що її Диплом ( НОМЕР_1 ) відповідає всім вимогам стандартів та інструкцій щодо оформлення таких документів, які діяли в Україні на день їхньої видачі.

Заявник та її представники до суду не з`явилися, надано заяву про розгляд справи без їх участі, на заявлених вимогах наполягають.

Представник Заінтересованої особи - Міністерство освіти і науки України у судове засідання не з`явився. До суду надійшло пояснення із якого встановлено, що у МОН інформація з приводу навчання у вказаному заявником закладі освіти відсутня. Також зазначив, що до обов`язків Міністерства питання збереження та накопичення інформації такого характеру не входить. Просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України та справу розглянути у відсутність представника Міністерства.

За наявності клопотань суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що беруть участь у справі та без технічної фіксації судового засідання, що відповідає вимогам ч.2 ст.246 ЦПК України.

Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 виданому 25.02.2017 та має картку платника податків НОМЕР_3 (а.с.6)

28.02.1985 на ім`я ОСОБА_1 видано Диплом НОМЕР_1 в тому, що вона в 1985 році вступила до Ворошиловградського політехнікуму сільського господарства і в 1989 році закінчила навчання по спеціальності «Санітарно-технічні устаткування будівель», у зв`язку з чим, на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 28 лютого 1989 р. їй було присвоєно кваліфікацію техніка- сантехніка (а.с.7).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 5 листопада 1988 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганській області, про що зроблено актовий запис за № 47, ОСОБА_1 взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_1 ». Вказаний шлюб був розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганській області 07.02.1991р., про що зроблено актовий запис за №7. (а.с.9).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 27 липня 1992 р. відділом реєстрації актів Цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганській області, про що зроблено актовий запис за № 35 та взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_1 ». 26 червня 2008 р. вказаний шлюб був розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганській області, про що зроблено актовий запис за №27. (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 15.03.2019 уклала шлюб із громадянином Італійської Республіки ОСОБА_9 , який зареєстрований Шевченківським районним у м. Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено актовий запис за № 210 (а.с.10).

З метою перевірки автентичності Диплому (НОМЕР_1), в т.ч. обробки і підготовки його для доставления апостилю у Міністерстві освіти і науки України, 22 грудня 2020 р. ОСОБА_1 вернулася із відповідною заявою до ДП «ІНФОРМАЦІЙНО-ІМІДЖЕВИЙ ЦЕНТР» Міністерства світи і науки України.

Із довідки виданої ДП «ІНФОРМАЦІЙНО-ІМІДЖЕВИЙ ЦЕНТР» Міністерства світи і науки України від 14.01.2021 № 20.4.2-АС/14 встановлено, що Міністерство освіти і науки України не має змоги засвідчити Диплом (НОМЕР_1) апостилем у зв`язку із надзвичайними подіями в деяких районах Донецької та Луганської областей. У зв`язку із неможливістю отримання інформації, необхідної для проставлення апостилю через недоступність архівів таких навчальних закладів, що знаходяться або знаходилися на тимчасово окупованих територіях, проставлення апостилю Міністерства освіти і науки України унеможливлюється на невизначений термін. При цьому у вказаному листі зазначено, що Диплом (НОМЕР_1) відповідає всім вимогам стандартів та інструкцій щодо оформлення таких документів, які діяли в Україні на день їхньої видачі. (а.с.11).

На підтвердження факту навчання заявником додані фотокопії з альбому випускників її групи (а.с.50-53)

Таким чином судом встановлено, що заявник не має можливості у позасудовому порядку підтвердити підтвердити факт здобуття нею відповідного ступеню освіти, а відтак не може офіційно працевлаштуватися за кордоном.

Суд, вирішуючи поставлене перед ним питання виходить з наступного.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктами 5,6 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача (заявника) власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Аналогічний за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Під час судового розгляду встановлено, що заявник уклав шлюб з громадянином Італії, та має намір офіційно працевлаштуватися в цій країні, для чого їй потрібно підтвердити факт здобуття нею відповідного ступеню освіти, а саме техніка- сантехніка про що свідчить копія Диплома ( НОМЕР_1 ).

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, представник заявника посилався на те, що саме від встановлення факту здобуття заявником відповідної освіти залежать його законні права та інтереси, зокрема право на працю, оскільки без документів про освіту ці права він не зможе у повній мірі реалізувати у за кордоном.

Так заявник у позасудовому порядку звернувся до ДП "Інфрмаційно-імеджевий центр" з проханням про проставлення апостилю на освітньому документі для його подальшого використання за межами України, а саме Диплома ( НОМЕР_1 ) від 28.02.1989 виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Проте йому було повідомлено, що не має змоги засвідчити вказаний освітній документ апостилем у зв`язку із надзвичайними подіями в деяких районах Донецької та Луганської областей. У зв`язку із неможливістю отримання інформації, необхідної для проставлення апостилю через недоступність архівів таких навчальних закладів, що знаходяться або знаходилися на тимчасово окупованих територіях, проставлення апостилю Міністерства освіти і науки України унеможливлюється на невизначений термін. При цьому у вказаному листі зазначено, що Диплом (НОМЕР_1) відповідає всім вимогам стандартів та інструкцій щодо оформлення таких документів, які діяли в Україні на день їхньої видачі. (а.с.11)

Оскільки архіви навчального закладу, в якому навчався заявник, не були евакуйовані на підконтрольну Україні територію та залишилися у м. Луганськ на непідконтрольній Україні території, це свідчить про їх втрату, а заявник не має можливості іншим шляхом підтвердити, що він дійсно отримав відповідну освіту, тому ці обставини свідчать про перешкоду у реалізації прав на працю та підлягають захисту в судовому порядку.

Так, механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту державного зразка за акредитованою освітньою програмою (спеціальністю, напрямом підготовки) та у власних документах про вищу освіту, виданих вищими навчальними закладами за неакредитованою освітньою програмою, а також обліку документів про вищу освіту та додатків до них встановлювався «Порядком замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти», затверджений Наказом МОН України 06 березня 2015 року №249 (у редакції наказу МОН України від 25 жовтня 2016 року №1280), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2016 року за №1496/29626.

Згідно з п.19 згаданого Порядку, замовлення на інформацію, що відтворюється в дублікаті документа про вищу освіту, формується в ЄДЕБО відповідальною особою вищого навчального закладу на підставі інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, що міститься в ЄДЕБО. За відсутності в ЄДЕБО інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановані копії документів, що підтверджують здобуття особою відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти або факт видачі документа про вищу освіту, якими є: архівна довідка про навчання особи та виписка з журналу видачі документів про вищу освіту (титульної сторінки журналу та сторінки, на якій зроблено відповідний запис, що засвідчує факт отримання особою документа про вищу освіту) або акт знищення первинного документа про вищу освіту.

У разі якщо інформація про факт видачі первинного документа про вищу освіту відсутня в ЄДЕБО та недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановану копію рішення суду про встановлення відповідного, юридичного факту здобуття особою відповідного ступеня (освітньо - кваліфікаційного рівня) вищої освіти або скановану копію офіційного листа відповідного компетентного органу, у якому підтверджено факт проставлення штампа «Apostille» Міністерства освіти і науки України або вчинення консульської легалізації, та у разі наявності - скановану копію первинного документа про вищу освіту, дублікат якого замовляється.

Так відповідно до Закону УРСР "Про народну освіту" від 28.06.1974, що діяв на момент закінчення заявником учбового закладу ( втратив чинність згідно постанови Верховної ради Української РСР від 04.06.1991) технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладіd, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих спеціалістів із середньою спеціальністю та загальною середньою освітою , які мале необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю. До середніх спеціальних навчальних закладів приймалиосіб, які мали восьмирічну або середню освіту. Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоювалася кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності і видавався диплом встановленого зразка.

Законом України "Про освіту " від 23.05.1991 № 1060-XII, що діяв до 2017 року та втратив чинність на підставі Закону україни " від 05.09.2017 № 2145 -VIII технікуми (училища), були віднесені до вищих навчальних закладів в яких здійснювалася підготовка спеціалістів рівня молодшого спеціаліста. Особам, які закінчували такі навчальні заклади присвоювалася кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності.

Відповідно до Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 № 2984 (втратив чинність 06.09.2014 на підставі Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VIII) особи, які завершили навчання у вищих навчальних закладах за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, отримували відповідний документ про вищу освіту рівня молодшого спеціаліста, який відповідав рівню неповної вищої освіти.

При цьому відповідповідно до п.п.4 п.2 Розділу XV Закону України від 01.07.2014 № 1556-VIII "Про вищу освіту", диплом про вищу освіту а освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнювався до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

Таким чином, проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи надані суду докази, суд вважає заяву такою, що відповідає вимогам вищевказаних нормативно-правових актів а відтак її необхідно задовільнити .

Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 7, 8,12, 81, 258-259, 263, 265, 273, 279, 280 ч.1, 282, 284, 288-289, 293, 294, 317, 319, 352, 352, 355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву представника заявника - адвоката Ходош Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство освіти і науки України про встановлення факту що має юридичне значення - задовільнити

Встановити факт, що громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1989 році закінчила Ворошиловградський політехнікум сільського господарства по спеціальності «Санітарно-технічні устаткування будівель», у зв`язку з чим, на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії від 28 лютого 1989 їй було присвоєно кваліфікацію техніка- сантехніка та видано Диплом (НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Марківський районний суд Луганської області .

Суддя В.М.Шкиря