ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/20/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О. Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Качуровської І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року (суддя Козак О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення способів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 11 червня 2006 року він одружився з ОСОБА_3 , від шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 жовтня 2012 року по справі № 2218/10162/2012 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу він повернувся в м. Івано-Франківськ, де на даний час проживає та працює. Неповнолітня дочка ОСОБА_5 залишилася проживати разом із матір`ю в м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2014 року вирішено стягувати з нього 1/4 аліментів від всіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. З моменту розлучення, він постійно надавав матеріальну допомогу та сплачував аліменти. По мірі можливості він, наскільки йому дозволяла робота та кошти, приймав участь у вихованні дочки.

Однак, враховуючи те, що міста Івано-Франківськ та Хмельницький є відносно далеко віддалені один від одного, то він не мав можливості кожних вихідних відвідувати дочку. Проте, між ним та колишньою дружиною існувала домовленість з приводу того, що дитина повинна мати і батьківську і материнську увагу, а тому раніше він не мав труднощів, щоб періодично бачитися з дочкою. На протязі останніх чотирьох років коли донька стала дорослішою, він її постійно забирав до Івано-Франківська на період літніх канікул, де вона впродовж літа оздоровлялася у нього в карпатському будинку в с. Татарів, власником котрого він є. Крім того, за цей період вони побували з дочкою в санаторіях Закарпаття, були на Азовському морі, подорожували Карпатами, а минулого 2017 року поїхали відпочивати в м. Кемер, що в Туреччині.

Оскільки, він перераховує кошти на утримання своєї дочки поштовим переказом, а не в примусовому порядку через виконавчу службу, що завжди влаштовувало відповідачку, то вона сподіваючись, що в нього не збереглися копії платіжних документів в кінці 2017 року звернулася до суду із позовом про стягнення з нього начебто несплачених аліментів за попередні три роки.

Отримавши негативне рішення Хмельницького міськрайонного суду відповідач кардинально поміняла свою позицію, щодо того, щоб він брав участь у вихованні дитини і почала чинити перешкоди в цьому. Це почало проявлятися навіть в таких речах, що вона витирала його номер та блокувала вхідні дзвінки на телефоні дочки, про зустріч із дитиною і мови не може бути.

Цього літа, на літні канікули він був позбавлений батьківських прав прийняти участь у вихованні своєї дочки, а вона в свою чергу була позбавлена батьківського піклування. З метою досудового врегулювання спору, він звернувся до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради з проханням, щоб орган опіки і піклування виніс рішення та встановив порядок прийняття участі у вихованні дитини. Його зустріч з донькою тривала до 10 хвилин в присутності матері. На своє звернення він отримав відповідь Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, що ОСОБА_3 готова надавати дитину для спілкування.

Проте, коли він 13 серпня 2018 року приїхав в м. Хмельницький, попередньо повідомивши відповідачку телеграмою, що має намір забрати дитину з 13 серпня 2018 року по 21 серпня 2018 року, то відповідачка дитину не надала в присутності свідка водія, котрий його віз автомобілем, як завжди приховуючи свою ненависть до нього під вигадані інтереси дитини.

Таким чином, внаслідок бездіяльності Служби у справах дітей Хмельницької міської ради він змушений звертатися із позовом до суду, оскільки іншого дієвого способу захисту своїх порушених прав немає.

У зв`язку з цим позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини та визначити йому порядок участі у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного річного графіку спілкування з дитиною з наступним повторенням: - на період літніх канікул терміном один місяць в період з 20 липня по 20 серпня за місцем проживання батька без присутності матері; на період зимових канікул терміном 13 днів з 30 грудня по 11 січня за місцем проживання батька без присутності матері; кожну другу неділю березня та жовтня року з 10 до 17 години за місцем проживання матері без її присутності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2019 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у його спілкуванні з донькою ОСОБА_4 .

Визначено способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з донькою - ОСОБА_4 шляхом зустрічей із нею:

- кожну другу неділю березня та жовтня року з 10 до 17 години в м. Хмельницькому без присутності матері;

- у зручний для членів сім`ї час, без порушення навчального процесу дитини та позашкільної зайнятості у м. Хмельницькому без присутності матері.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, котрим позов задоволити повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

Вважає вказане рішення частково незаконним та таким, що підлягає частковому скасуванні.

Посилається на те, що мотиви Хмельницького міськрайонного суду в частині визначення місця побачення із дочкою виключно в місті Хмельницькому є надуманими, і не відповідають дійсним обставинам справи.

Також, зазначає, що Хмельницький міськрайонний суд надаючи позивачу можливість бачитися з дитиною «у зручний для сім`ї час», надав можливість відповідачці маніпулювати даним рішенням, тому, що суд при наданні позивачу права застосував альтернативу, котра залежить від банального бажання відповідачки. Тобто позивач зможе побачитися зі своєю донькою тоді коли відповідачка вважатиме зручним для неї час.

Вважає, що резолютивна частина рішення в даній справі повинна бути чіткою, зрозумілою, без жодних альтернатив та умов.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 11 травня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №542, розірвано (а. с. 6, 7).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 березня 2014 року і до повноліття дитини (а. с. 8-9).

На підтвердження факту сплати аліментів позивач надав квитанції за жовтень, листопад 2014 року, лютий, березень, травень, червень 2018 року (а. с. 16-20).

В червні 2017 року ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену згоду на відкриття візи та дозвіл на виїзд за кордон своїй доньці у супроводі батька ОСОБА_1 в період з 20.06.2017р. по 20.06.2018р. В червні та липні 2017 року ОСОБА_8 було оплачено тур до Туреччини та квитки на його ім`я та ім`я доньки (а. с. 10а-11, 12).

Дитина ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю в АДРЕСА_1 і вказаний факт сторонами не оспорюється.

29 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради зі зверненням з приводу сприяння забезпечення його участі у вихованні доньки (а. с. 14).

Листом від 19 липня 2018 року Служба у справах дітей Хмельницької міської ради повідомила ОСОБА_1 , що враховуючи, що мати не перешкоджає його участі у вихованні доньки, бажає вирішити питання мирно, підстав для прийняття рішення органом опіки та піклування не має (а. с. 15).

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 2798/01-34 від 27 вересня 2019 року, орган опіки та піклування враховуючи думку та бажання дитини, не заперечення матері проти побачень батька з дочкою, керуючись ст. 19, 141, 150-155, 157, 159 СКУ, п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, вважає за доцільне визначати участь ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зручний для членів сім`ї час, без порушення навчального процесу дитини та позашкільної зайнятості, у м. Хмельницькому або у місцях за бажанням дівчинки.

Зі змісту висновку також вбачається, що ОСОБА_4 на засіданні комісії повідомила, що хоче бачитись з татом, їй подобається проводити з ним час, але бажає, щоб ці побачення відбувалися або в Хмельницькому, або в тітки по батьковій лінії. Їй не подобається бути у батька у зв`язку з присутністю сторонніх осіб (а. с. 92-93).

ОСОБА_9 хворіла та зверталась в медичні заклади: 04 вересня 2017 року, з 15 вересня 2017 року по 05 жовтня 2017 року - атопічний дерматит, алергічний коньюктевіт, обструктивний бронхіт; з 15 січня по 26 січня 2018 року - алергічний дерматит; 07 грудня 2018 року - атопічний дерматит, також проходила лікування з 20 липня по 30 липня 2018 року на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій міській дитячій лікарні з приводу алергічного дерматиту.

Вказані обставини підтверджуються: довідками Хмельницької міської дитячої лікарні від 05 жовтня 2017 року, 26 січня 2018 року, 30 липня 2018 року, 01 грудня 2018 року, 07 грудня 2018 року; довідкою Хмельницького міського ЦПМСД № 2 від 04 вересня 2017 року; випискою з історії хвороби № 6064 (а. с. 54-58).

Допитана ОСОБА_10 апеляційним судом в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 пояснила суду, що бажає зустрічатись з батьком тільки по місцю її проживання.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач заперечує проти побачень доньки з позивачем в м. Івано-Франківськ, а також висновку органу опіки та піклування, інтересів дитини, її стану здоров`я та думки з приводу побачень з батьком.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції правильно виходив з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім з інтересів дитини, врахувавши її вік та її відношення до місця зустрічі з батьком.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта, що мотиви Хмельницького міськрайонного суду в частині визначення місця побачення із дочкою виключно в місті Хмельницькому є надуманими, і не відповідають дійсним обставинам справи, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо встановлення порядку побачень позивача з дитиною та зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі у зв`язку з незгодою позивача із установленим порядком зустрічей і відпочинку з дитиною, зокрема щодо місця для побачень.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до необхідності встановлення порядку спілкування з дитиною саме на запропонованих позивачем в позові умовах.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 3 лютого 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк