ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 646/530/21

Провадження № 22-ц/818/2541/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з рогляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Стягувач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

Боржник: Дудка Віктор Васильович

Зацікавлена особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою адвоката Стець Максима Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, за апеляційною скаргою адвоката Стець Максима Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року,-

в с т а н о в и в:

У січні 2021 до суду першої інстанції надійшла скарга адвоката Стець М.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з вимогою скасувати арешти, накладені на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 18.06.2018, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні №48310475.

Вимоги скарги обґрунтовуються тим, що 09.09.2019 до вказаного органу державної виконавчої служби ОСОБА_1 направляв заяву про зняття арештів, накладених на майно, на яку отримав відповідь №38553124/ДВ-Б від 14.11.2019 про те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна чи коштів боржника або його частини, і що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Ухвалою Червонозаводського районного суд м. Харкова від 03 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Судове рішення мотивовано тим, що представником боржника порушено процесуальні строки, встановлені законодавством, для звернення зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з відповідною скаргою.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції представник скаржника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим, початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Таким чином, оскаржувана бездіяльність державного виконавця, яка полягає у незнятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , є триваючим порушенням, оскільки такий арешт до теперішнього часу не знятий, чим порушено право скаржника.

На адресу суду надійшло клопотання від старшого державного виконавця, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Залишаючи без розгляду скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звертаючись з вказаною скаргою пропустив визначені ЦПК України процесуальні строки та не порушував питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з відповідною скаргою, вважаючи, що такий строк звернення не пропущено, що у відповідності до положень ст. 126 ЦПК України є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Зі змісту ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Як вбачається з матеріалів справи, в скарзі на дії державного виконавця взагалі не зазначено коли саме скаржник дізнався про порушене право, разом з тим, суд першої інстанції, перевіряючи дотримання строків на звернення до суду з відповідною скаргою встановив, що про порушене право скаржнику стало відомо з дня отримання відповіді виконавчої служби про відмову у знятті арешту з майна боржника від 14.11.2019, тобто орієнтовно, з врахуванням поштового обігу, в кінці листопада 2019 року.

Відповідно саме з цього періоду розпочався перебіг десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Дійсно в матеріалах справи відсутня конкретна дата отримання вищевказаної відповіді, разом з тим, представник скаржника жодним чином не пояснює суду чому зі скаргою на бездіяльність державного виконавця звернувся лише 28 січня 2021 року.

Суд позбавлений можливості встановити конкретні проміжки часу, але виходячи з розумності та об`єктивності сприйняття обставин справи, дійшов висновку, що вочевидь порушені процесуальні строки, встановлені ст. 449 ЦПК України. Заява про поновлення пропущеного строку не надходила.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що бездіяльність державного виконавця є триваючим правопорушенням і оцінюється судом критично, оскільки скаржник має право, за наявності достатніх правових підстав, повторно звернутися з відповідною заявою про зняття арешту з рахунків боржника на підставі та в порядку визначеному чинним законодавством. У даному випадку, виконавцем було вчинено одну дію у відповідь на одне звернення боржника в межах виконавчого провадження.

Посилання скаржника на правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №175/3995/17 не враховуються судом при розгляді даної справи, оскільки вказана постанова була прийнята за інших обставин та у справі де державним виконавцем не виконувались вимоги пункту 2 розділу IV та пункту 3 розділу ІX Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень та зобов`язати його привести виконавче провадження у відповідність з вимогами даного Положення: внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень сканкопії усіх документів (заяви, клопотання, скарги, запити державного виконавця, відповіді на запити, постанови про результати перевірки виконавчого провадження), які є у виконавчому провадженні.

Отже, у даному випадку у скаржника був десятиденний строк з дня, коли він довідався про порушення його прав чи як свідчать обставини справи з моменту отримання відповіді про відмову у знятті арешту з майна, на оскарження бездіяльності державного виконавця. Якщо цей строк було порушено з поважних причин, скаржник мав заявити клопотання про поновлення строку.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про залишення без розгляду скарги на дії державного виконавця з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 447, 449, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 15 червня 2021 року