П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ

Справа № 22-7602 Головуючий у 1-й інстанції: Пономаренко Н. В.

Унікальний № 761/16460/20 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Іванової І. В.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Чендакової Ірини Олексіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

у с т а н о в и в:

У червні 2020 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» пред`явило в суд позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просило стягнути із ОСОБА_2 суму заборгованості у загальному розмірі 6 811 грн 96 коп., з яких: заборгованість за спожиті послуги - 6 378 грн 39 коп.; 3 % річних від простроченої суми - 158 грн 15 коп.; індекс інфляції - 275 грн 42 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн (т. 1, а. с. 2-5).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньо-будинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, в т. ч. технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. Основним видом діяльності Товариства є комплексне обслуговування об`єктів. Відповідно до наказу ПрАТ «Радіант» №7 від 04 березня 2013 року, акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» прийняло багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 в експлуатацію та обслуговування.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та є споживачем житлово-комунальних послуг, які постачає позивач. Відповідач у повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, а саме, централізоване опалення та послуги охорони (адміністраторів) за період з червня 2018 року по березень 2020 року в розмірі 6 378 грн 39 коп., яка складається з: недоплаченої суми за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 коп.; недоплаченої суми за централізоване опалення (спожиту теплову енергію) в сумі - 3 788 грн 26 коп., 3 % річних - 158 грн 15 коп.; індекс інфляції - 275 грн 42 коп. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року позовну заяву ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс»: суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі - 3 788 грн 26 коп.; 3% річних в розмірі - 158 грн 15 коп.; інфляційні втрати - 275 грн 42 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - про стягнення недоплаченої суми за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 коп., відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» судовий збір в розмірі по 1 303 грн 24 коп.

Стягнуто із ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на користь витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду Чендакова І. О. в інтересах ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 2 590 грн 13 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову (т. 2, а. с. 95-98).

Оскільки рішення районного суду в іншій частині - щодо задоволення позову про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі - 3 788 грн 26 коп.; 3% річних в розмірі - 158 грн 15 коп.; інфляційні втрати - 275 грн 42 коп., відповідачем не оскаржується, то в цій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 висловила свої заперечення проти її задоволення та вказала наступне. Послуги, що надаються за договором № 101265 про надання послуг від 16 травня 2013 року, що укладений між позивачем та відповідачем, відносяться до третьої групи житлово-комунальних послуг ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін), а одностороння зміна його умов не допускається. Розміщуючи оголошення про підвищення вартості послуг, позивач доводить до відома мешканців про підвищення ціни договору, без будь-яких домовленостей сторін, чим порушує ч. 1 ст. 525 ЦК України, якою передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, в порушення підпункту 1.2. договору, яким передбачено, що виконавець надає послуги відповідно до затвердженого кошторису витрат, ані з копій вказаних актів, ані з оголошень не вбачається будь-якого кошторису витрат. Отже відповідач не заперечує факт розміщення оголошень про збільшення вартості послуг, проте позивач замовчує той факт, що після розміщення вказаних оголошень відповідач зверталась до позивача та заперечувала проти підвищення вартості послуг без попереднього узгодження сторонами умов підвищення.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Чендакової І. О. в інтересах ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 проживає та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг, які надає позивач, як обов`язковий виконавець послуг відповідно до наказу ПрАТ «Радіант» № 7 від 4 березня 2013 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Розпорядженням КМДА № 1444 від 15 листопада 2017 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Задовольняючи частково позов та відмовляючи у задоволенні вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в частині стягнення заборгованості за надані послуги адміністраторів/охорони у розмірі 2 590 грн 13 коп. районний суд виходив з такого.

Між сторонами було укладено договір з надання послуг, проте і з визначеною ціною за 1 м. кв. - 1, 70 грн. Пунктом 3.1.3 вказаного договору передбачені права сторін на внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги. В свою чергу, п. 3.2.3 вказаного договору, визначено, що виконавець має право у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію, збільшити розмірі щомісячної плати. Однак стороною позивача не були виконані вказані вище вимоги договору, а отже доказів на підтвердження погодження сторонами змін вказаного вище тарифу матеріали справи не містять. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 грн відсутні.

При перевірці указаних висновків районного суду щодо відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 грн у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що указані висновки районного суду не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов`язання, нести витрати на утримання належного йому майна, чого він не робить.

Згідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 25 цього Порядку встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Відтак, правовідносини між власником квартири з приводу надання послуг охорони, утримання служби адміністраторів і особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору.

У даних правовідносинах з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається наступне.

Правовідносини сторін щодо сплати послуг з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію урегульовано Договором про надання послуг від 16 травня 2013 року (т.1, а.с.27-28).

Відповідно до п. 3.2.3. указаного Договору виконавець має право збільшити розмір щомісячної плати у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію (т.1, а.с.27).

Отже умовами договору не передбачено, що збільшення виконавцем плати потребує обов`язкового узгодження зі споживачем послуг.

Закріплене у п. 3.1.3 Договору право споживача на внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги, жодним чином не обмежує закріплене у п. 3.2.3. указаного Договору право виконавця в односторонньому порядку збільшити розмір щомісячної плати у випадку збільшення витрат на послуги з утримання служби адміністраторів та забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію.

Тому висновок районного суду щодо відсутності правових підстав для задоволення цієї частини позову є помилковим.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішенняв частині відмови у задоволенні вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 грн та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

При задоволенні поданої апеляційної скарги та ухваленні нового рішення щодо позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» підлягає стягненню 3 951 грн. 76 коп. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (т.1, а.с.1; т.2, а.с.99; 2 102 - 1 303, 24 = 798,76 + 3153).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чендакової Ірини Олексіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за послуги адміністраторів/охорони в сумі 2 590 грн 13 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (Код , рахунок в форматі IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження: 02072, м. Київ, вул. Чавдар Єлизавети, 3) заборгованість за послуги адміністраторів/охорони у розмірі 2 590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) 13 коп. та 3 951 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) грн. 76 коп. на відшкодування судових витрат, а всього: 6 541 (шість тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 89 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді І. В. Іванова

Т. О. Невідома