Провадження № 2/161/750/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ПП ОСОБА_2 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Приватного підприємця ОСОБА_2 , Приватного підприємця ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, шкоди, завданої працівником суб`єкта підприємницької діяльності та джерелом підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и в:

09.07.2020 ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою, у якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп") на її користь 58 045,21 грн. в якості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та 2 902,26 грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди. Окрім того, просила стягнути з ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 солідарно на її користь 22 238,68 грн. в якості різниці між фактичним відшкодуванням і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та 97 097,74 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Судові витрати просила покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовувався тим, що 04.08.2017 ОСОБА_3 керуючи автобусом марки БАЗ А079.19, д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту «Луцьк-Колки», рухаючись по вул. Ковельській у м. Луцьк в напрямку вул. Чернишевського зі сторони вул. Набережної зі швидкістю 60 км/год, поблизу буд.111, що по вул. Ковельській. В порушення вимог п.п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, проявив безпечність та неуважнсть, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не дотримався безпечного бокового інтервалу, так як наслідок допустив зіткнення в ліву частину вантажного автомобіля марки Камаз 55111, н.н. НОМЕР_2 , який був припаркований праворуч дороги попереду ходу руху автобуса марки БАЗ А079.19, н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок порушення правил ПДР України, ОСОБА_3 спричинив потерпілим пасажирам автобуса марки БАЗ А079.19, н.з. НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_4 , тілесні ушкодження (середнього ступеню тяжкості).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2019 у справі №161/19609/17 (провадження №1-кп/161/103/19), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12.03.2020 вирок Луцького міськрайонного суду від 04.11.2019 залишено без змін.

Під час керування транспортним засобом та спричинення ДТП, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_5 , який, в свою чергу, здійснює з 2014 року спільну підприємницьку діяльність з ПП ОСОБА_2 в сфері пасажирських перевезень.

Станом на день звернення до суду із позовом, заява позивача про страхове відшкодування ПрАТ "СК" УНІКА", в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ПП ОСОБА_2 за полісом ОСЦПВВНТЗ №АК/564794 від 20.03.2017, залишена страховиком без розгляду.

Зважаючи на вищенаведене, та враховуючи, що позивачу внаслідок ДТП було завдано окрім матеріальної шкоди, на її переконання було завдано і моральну шкоду, яка полягала у потужному пережитому стресі, неможливості протягом тривалого часу без сторонньої допомоги та милиць пересуватись, виконувати звичні функції, в тому числі маючи на утриманні двох, а невдовзі після ДТП трьох малолітніх дітей, які потребували догляду та зважаючи на часте перебування на стаціонарному лікуванні, неможливість здійснювати свої безпосередні трудові обов`язки, які пов`язані із публічними сценічними виступами. Переконана, що саме ДТП стала наслідком того, що її новонародженій дитині було необхідне проведення термінової операції на третій день після народження.

Ухвалою від 14.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

14.09.2020 до суду надійшов відзив відповідача ПП ОСОБА_2 на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в сумі 95 985,81 грн., оскільки вважає вимоги в цій частині необгрунтованими, так як з матеріалів кримінальної справи вбачається, що кримінальне правопорушення вчинив водій ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_5 . Саме кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, вчинене вперше та з необережності, а тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, завданої вказаним правопорушенням, вважає позивачем завищеним у десятки разів.

05.10.2020 до суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Груп», відповідно до якого, останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати у його відсутності. Мотивує свою позицію тим, що будь-яких рішень про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачу не приймало, а тому жодних прав чи законних інтересів позивача не порушувало.

30.10.2020 до суду надійшов також відповідь представника позивача на відзив ПП ОСОБА_2 , в якому було заперечено обгрунтування заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.02.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Рязанцев О.Є. заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Відповідач ПП ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2019 у справі №161/19609/17 (провадження №1-кп/161/103/19), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.7-8).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12.03.2020 вирок Луцького міськрайонного суду від 04.11.2019 залишено без змін (а.с.9-11).

Згідно обставин справи, 04.08.2017 ОСОБА_3 керуючи автобусом марки БАЗ А079.19, д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту «Луцьк-Колки», рухаючись по вул. Ковельській у м. Луцьк в напрямку вул. Чернишевського зі сторони вул. Набережної зі швидкістю 60 км/год, поблизу буд.111, що по вул. Ковельській. В порушення вимог п.п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, проявив безпечність та неуважнсть, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не дотримався безпечного бокового інтервалу, так як наслідок допустив зіткнення в ліву частину вантажного автомобіля марки Камаз 55111, н.н. НОМЕР_2 , який був припаркований праворуч дороги попереду ходу руху автобуса марки БАЗ А079.19, н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок порушення правил ПДР України, ОСОБА_3 спричинив потерпілим пасажирам автобуса марки БАЗ А079.19, н.з. НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_4 , тілесні ушкодження (середнього ступеню тяжкості) (а.с.7-8).

Згідно копії наказу №1 від 02.08.2017, під час керування транспортним засобом та спричинення ДТП, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_5 (а.с.15).

Окрім того, з копії договору про спільну діяльність від 05.02.2014 встановлено, що ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 здійснюють спільну підприємницьку діяльність у сфері пасажирських перевезень (12-13).

Згідно копії ліцензійної картки серії АА №771764 до ліцензії серії АЕ №266605 (необмежена), ОСОБА_2 має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів автобусами, зокрема автобусом марки БАЗ А079, 19, н.з. НОМЕР_1 (а.с.16).

Цивільно-правова відповідальність ПП ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5642794 від 20.03.2017, забезпечений транспортний засіб марки БАЗ А079.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стверджується копією полісу. Встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с.14).

Відповідно до копії заяви про страхове відшкодування від 01.02.2018, ОСОБА_4 звернулась до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс» із заявою про виплату їй страхового відшкодування, пов`язаного з вказаною ДТП. Страховиком заява зареєстрована за вхідним №23 01.02.2018 (а.с.18).

Станом на день розгляду справи, вказана вище заява страховиком не розглянута. З відзиву на позовну заяву представника відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» встановлено, що рішення щодо такої заяви позивача страховиком не приймалося.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зважаючи на те, що вироком Луцького міськрайонного суду від 04.11.2019 залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ПП ОСОБА_2 , ПП ОСОБА_5 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд вирішує питання про стягнення вказаної шкоди в межах даного провадження (а.с.7-8).

Позивачем заявлено про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 58 045,21 грн. витрат на лікування та 2 902,26 грн. моральної шкоди. З ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 заявлено до солідарного стягнення 22 238,68 грн різниці між фактичним відшкодуванням і страховою виплатою та 97 097,74 грн. моральної шкоди.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦПК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

01.02.2018 ОСОБА_4 було надано страховику «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» письмову заяву про виплату страхового відшкодування та надані всі необхідні документи для прийняття відповідного рішення. У своїй заяві позивач просила виплатити на її користь страхове відшкодування, пов`язане з ДТП, що мала місце 04.07.2017, а саме моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та витрати на лікування, які стано на день звернення із заявою становили 16 790,57 грн. Вказана заява зареєстрована страховиком 01.02.2018 за №23 (а.с.18).

Станом на день розгляду справи, вказана вище заява страховиком не розглянута. З відзиву на позовну заяву представника відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» встановлено, що рішення щодо такої заяви позивача страховиком не приймалося.

Відповідно до п. 36.1-36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням страховика.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Зважаючи на те, що страховиком в порушення вимог п.36.1 та п.36.2 вищевказаного закону не здійснено жодного реагування на вищевказану заяву позивача у визначені законом строки, суд приходить до висновку про доцільність вирішення в судовому порядку питання про стягнення зі страховика на користь потерпілої (позивача) заявленого відшкодування заподіяної шкоди матеріального характеру (витрат на лікування) та моральної шкоди.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів . Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Так, згідно наданих позивачем документів (товарних, фіскальних чеків, квитанцій, рахунків), з урахуванням зазначених вище положень ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», документально підтвердженими є витрати на лікування в розмірі 80 283,89 грн. (а.с.21-52).

Позивачем заявлено до стягнення в уточнених позовних вимогах 58 045,21 грн. в якості витрат на лікування зі страховика та 22 238,68 грн. солідарно з фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Зокрема, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до вказаної норми закону, 5% від заявленої та документально підтвердженої суми витрат на лікування (шкоди, завданої здоров`ю 58 045,21 грн.) становить 2 902,26 грн.

Одночасно з цим, сума шкоди, завданої здоров`ю, що заявлена до стягнення у розмірі 58 045,21 грн. не перевищує ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, що передбачений страховим полісом страхувальника (а.с.14).

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність стягнення зі страховика на користь позивача 58 045,21 грн. витрат на лікування (шкоди, завданої здоров`ю) та 2 902,26 грн. моральної шкоди.

Солідарному стягненню з ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 підлягає також різниця між фактичним розміром відшкодуванням витрат на лікування та страховою виплатою у розмірі 22 238,68 грн.

Щодо солідарного стягнення з ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 97 097,74 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13 та у постанові від 5 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц.

Таким чином, зважаючи на те, що водій ОСОБА_3 у момент ДТП перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_5 та керував транспортним засобом автобусом, належним ПП ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає солідарному стягненню саме з останніх фізичних осіб-підприємців (а.с.12-17).

Однак, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди суд вважає не обгрунтованим та значно завищеним, оскільки при визначенні розміру такої шкоди необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши усі наявні матеріали справи та обгрунтування, викладені у позовній заяві, з урахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, достатньою та необхідною компенсацією за спричинені позивачу душевні страждання та переживання у зв`язку зі спричиненою шкодою внаслідок ДТП є сума грошового відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 57 097,74 грн. (із врахуванням стягнення 2 902,26 грн моральної шкоди зі страховика).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи вище наведене, та зважаючи на те, що ціна заявленого позову становить 180 283,89 грн., до стягнення з відповідачів підлягає судовий збір у розмірі 1 402,78 грн. (77,81%).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,10,81,77,263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) 58 045 (п`ятдесят вісім тисяч сорок п`ять) гривень 21 коп. в якості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 2 902 (дві тисячі дві) гривні 26 коп. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути солідарно з приватного підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) та приватного підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) 22 238 (двадцять дві тисячі двісті тридцять вісім) гривень 68 коп. в якості різниці між фактичним і страховим відшкодуваннями.

Стягнути солідарно з приватного підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) та приватного підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) 57 097 (п`ятдесят сім тисяч дев`яносто сім) гривень 74 коп. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) та приватного підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь держави 1402 (одна тисяча чотириста дві) гривні 78 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14.06.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк