РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визнання батьківства та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, просила суд стягувати з ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 07 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_4 ,повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання представник позивача ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, просить суд позов задоволити повністю.

У поданих до суду письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_6 , зазначила, що позивач ОСОБА_1 , в період з грудня 2015 року по жовтень 2016 року, перебувала на території Республіки Польща по робочій візі, що підтверджується наданими до справи доказами. На час перебування у Польщі, позивач познайомилась з відповідачем ОСОБА_2 , з яким на території Республіки Польща у квітні 2016 року мала особисті близькі стосунки від яких завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила доньку ОСОБА_5 . Про факт вагітності та про факт народження дитини відповідача повідомила. Не зважаючи на відомі обставини відповідачу щодо народження спільної з позивачем дитини, останній відмовився з`явитись до органів РАЦС для реєстрації батьківства та відображення персональних даних як батька дитини у свідоцтві про народження дитини. З урахуванням того, що відповідач для реєстрації батьківства не з`явився, дитина була зареєстрована органами РАЦС відповідно до положень ст.135 СК України. В інтересах дитини, з урахуванням наявного у неї права знати свого батька, перебувати з ним у правовому зв`язку, знати свій родовід та підтримувати стосунки з ним та його родиною, в тому числі вивчити історію свого родоводу, культурні традиції та цінності, позивач була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Одночасно, у своїх письмових поясненнях, представник позивача просила взяти до уваги, й саму позицію відповідача, який до Рівненського міського суду Рівненської області, будучи належним чином повідомленим про час та дати судових засідань, жодного разу для спростування позову не з`явився. Однак, будучи допитаним на території Республіки Польща, згідно протоколу від 19 липня 2019 року, на запит Рівненського міського суду районним судом у м.Томашув-Мазовецький, суддею ОСОБА_8 , підтвердив факт наявності з позивачем стосунків, від яких позивач завагітніла, і про що його повідомила. Про те, що позивач народила дитину йому було відомо, в тому числі від спільних знайомих. Вказав, що припускає таку вірогідність, що він може бути батьком дитини. Факти зустрічей з іншими чоловіками на період їхніх відносин йому не відомі.

Також, у своїх письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_6 , просила суд звернути увагу, що судом, було задоволено клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2019 року була призначена судово-генетичну експертизу для проведення якої неодноразово було запрошено відповідача в «ДНК Центр» за адресою: АДРЕСА_1 , для відібрання зразків біологічного матеріалу, з метою подальшого проведення генетичного ДНК дослідження, на предмет встановлення біологічного батьківства відповідача у вищевказаній лабораторії. Однак, відповідач не з`явився, поважних причин своєї неявки до «ДНК Центр» не надав, ухвали про проведення вищевказаної експертизи в апеляційному порядку не оскаржував.

Крім того, представник позивача ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів просила суд звернути увагу на те, що відповідач надав пояснення, що він має офіційне місце роботи на птахофабриці в АДРЕСА_2 на посаді механіка обладнання. Отримує стабільний щомісячний дохід в розмірі 2100 злотих, що по курсу 7,08 приблизно дорівнює гривневому еквіваленту 14868 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень). Заявлений позивачем розмір аліментів який складає ј частки з усіх доходів відповідача складає орієнтовно грошову суму - 3717 грн. (три тисячі сімсот сімнадцять гривень). Відповідач, вказав, що міг би сплачувати аліменти в розмірі 300 злотих, що є орієнтовним еквівалентом гривневій сумі 2 124 грн. (дві тисячі сто двадцять чотири тисячі гривень). При цьому, представник позивача просила суд взяти до уваги те, що відповідач не допомагав позивачу матеріально утримувати дитину ні до подання нею вищевказаного позову, ні після того як йому стало відомо про наявну цивільну справу щодо встановлення факту його батьківства та стягнення аліментів. Такі дії відповідача доводять той факт, що він фактично ухиляється від виконання свого обов`язку передбаченого ст.180 СК України, а тому вбачається правова підстава щодо стягнення з останнього аліментів на підставі рішення суду. Вказує, що позивач належним чином виконує свої обов`язки в частині матеріального утримання дитини, купує дитині всі необхідні продукти харчування, одяг відповідно до сезону, розвиваючі іграшки, в тому числі несе додаткові витрати пов`язані з творчим, культурним та духовним розвитком здібностей дитини. Аналогічно, позивач повністю несе всі витрати пов`язані з оздоровленням дитини, відпочинком та лікуванням дитини на період захворювань.

Відповідач ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 з 01 грудня 2015 року по 21 жовтня 2016 року перебувала у Республіці Польща, що підтверджується копією закордонного паспорта позивача.

Як зазначено в позовній заяві, в період перебування позивача у Республіці Польща вона познайомилася з ОСОБА_10 та мала з ним близькі стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_5 ОСОБА_2 відмовився подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію його батьком дитини, в зв`язку з чим, запис про батька дитини був здійснений в порядку статті 135 СК України зі слів матері.

ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02 лютого 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №296. У свідоцтві про народження батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 31 березня 2017 року, батьком дитини ОСОБА_5 вказаний ОСОБА_11 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Статтею.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленого резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) (Надалі Конвенція про права дитини), яка ратифікована Постановою ВРУ № 789-XII від 21 грудня 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 р. встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

З урахуванням, положень ч.2 ст.128 СК України, а також з урахуванням долучених позивачем доказів, суд звертає увагу на те, що факт перебування позивача на території Республіки Польща, доведений долученими до справи доказами, зокрема відомостями з закордонного паспорту ОСОБА_1 з відмітками про перетин кордону.

За дорученням Рівненського міського суду Рівненської області, відповідно до положень Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правовідносини у цивільних і кримінальних справах, відповідач ОСОБА_2 був допитаний на території Республіки Польща, що підтверджується протоколом районного суду у м.Томашув-Мазовецький від 19 липня 2019 року.

Із наданого протоколу від 19 липня 2019 року, районного суду у м.Томашув-Мазовецький Республіки Польща, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 стосунків з позивачем не спростував, натомість підтвердив факт наявності, в заявлений позивачем згідно позову період стосунків, від яких позивач завагітніла, і про що його повідомила. Про те, що позивач народила дитину йому було відомо, в тому числі від спільних знайомих. Вказав, що припускає таку вірогідність, що він може бути батьком дитини. Факти зустрічей з іншими чоловіками на період їхніх відносин йому не відомі. Заначив, що працює на птахофабриці на посаді механіка обладнання, його заробітна плата складає 2100 злотих нетто - у мінімальному розмірі, встановленому державою. Заначив, що міг би сплачувати аліменти в розмірі 300 злотих у випадку якщо виявиться батьком дитини. Проживає з мамою, братом та сестрою, дітей не має. Матері на утримання та понесення витрат дає 500-600 злотих. Зазначив, що має кредит у банку біля 20 000 злотих, місячний кредитний платіж складає 621 злотих.

З огляду на такі свідчення відповідача, останній фактично підтвердив наявність між ним та позивачем відносин, а відповідно і факт ймовірної приналежності доньки позивача до нього як батька. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

За клопотанням позивача ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2019 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручалось експертам ДНК Центру, для вирішення питання, чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, зазначена експертиза проведене не була, для відібрання зразків біологічного матеріалу, з метою подальшого проведення генетичного ДНК дослідження, на предмет встановлення біологічного батьківства у вищевказаній лабораторії, відповідач повторно не з`явився, поважних причин своєї неявки не надав, ухвалу про проведення вищевказаної експертизи в апеляційному порядку не оскаржував. На думку суду, ухилення відповідача від проведення судово-генетичної експертизи свідчить про те, що він фактично визнає своє батьківство, адже в разі наявності протилежної позиції, він би мав прямий інтерес прибути до експертної установи.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо визнання батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання батьківства підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує те, що відповідач є працездатно особою, офіційно працевлаштований, домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, відповідач проживає окремо від дитини та позивача, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 07 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., за позовну вимогу про визнання батьківства. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (місце проживання: АДРЕСА_4 , паспортна картка номер НОМЕР_3 , номер в Єдиній електронній системі обліку населення 6) про визнання батьківства та стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 07 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А.