Справа № 462/5044/20 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3422/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 року в складі судді Постигач О.Б. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Львівська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

Заява обгрунтована тим, що встановлення факту смерті їй потрібно для оформлення спадщини після смерті брата. Враховуючи те, що Донецьк на даний час є тимчасово окупований, іншим чином встановити цей факт не можливо. Просила заяву задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник заявниці ОСОБА_4 , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що рішення ухвалено всупереч доказів про смерть брата заявниці ОСОБА_2 , які з врахуванням окупації м. Донецька, вдалося зібрати, оскільки доступ офіційних представників влади туди є неможливим, як і витребування будь яких доказів.

На звернення у відділ ДРАЦС в Залізничному районі м. Львова щодо реєстрації факту смерті брата, заявниця отримала витяг про те, що відомості про смерть ОСОБА_2 в електронному реєстрі відсутні.

Покликається на те, що отримала відповідь з Служби розшуку Товариства Червоного Хреста України та Національного комітету.

Вважає, що суд неправомірно залучив в якості заінтересованої особи Львівську міську раду, оскільки ОСОБА_2 ніколи не проживав у Львові , майна тут не мав.

На думку апелянта, суду доцільно було залучити міську раду м. Донецьк.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 рокута ухвалити нове рішення, яким заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи Львівської міської ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення факту смерті особи в судовому порядку необхідно наявність таких умов: відмова органу реєстрації актів цивільного стану в реєстрації події смерті; наявність доказів, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому, заявницею не надано доказів того, що вона зверталась до відповідного органу для реєстрації події смерті її брата і отримала відповідну відмову, більше того, із наявних листів Товариства Червоного хреста не можливо достовірно встановити час та обставини смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки заявниця не надала суду доказів відмови органу реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті ОСОБА_2 , а наявні у справі докази не містять повної інформації про час та обставини його смерті, суд дійшов висновку, що заявницею не доведено належними та допустимими доказам факту смерті її брата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8).

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Упункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 6-7).

ОСОБА_1 отримала лист з Львівського міського відділу ДРАЦС від 26.09.2020 № 996/21.1-109 з якого слідує, що актових записів про шлюб та народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, не виявлено.

Листами від 18.06.2020 та 29.09.2020 Національний комітет Товариства червоного хреста повідомив заявницю щодо розшуку, з`ясування долі та можливого місця мешкання ОСОБА_2 про те, що зі слів сусідки з квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер більше 15 років тому. Квартиру було продано. Він проживав зі своєю дружиною ОСОБА_6 , яка розпорядилась його майном.

Статтею 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.ч.3,4).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

З 01 січня 2001 року введені в дію Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № № 52/5 від 18.10.2000 (далі - Правила).

У п. 2 цих Правил зазначено, що відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Загальний порядок державної реєстрації актів цивільного стану визначений у ІІ Розділі Правил.

Тобто, підзаконним нормативно-правовим актом визначений спеціальний, позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

В свою чергу, відсутні докази про те, що заявниця ОСОБА_1 зверталась до відповідного органу для реєстрації події смерті її брата і отримала відповідну відмову, при цьому вона не позбавлена права оскаржити відмову відповідного органу реєстрації актів цивільного стану, як суб`єкта владних повноважень, у проведенні реєстрації актового запису, в судовому порядку.

В свою чергу, відповідно до Указу Президента України від 7 лютого 2019 року №32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» м. Донецьк (у тому числі селище міського типу Ларине, село Павлоградське, місто Моспине, селище міського типу Горбачево-Михайлівка, село Бирюки, село Вербова Балка, село Гришки, село Кисличе, село Михайлівка, село Новодвірське, село Темрюк) значиться в переліку міст тимчасово окупованих у Донецькій області.

Крім цього, постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Враховуючи подані заявницею докази та їх обґрунтування останньою, її покійний брат ОСОБА_2 помер у 2004 році, тобто у час, коли м. Донецьк не було тимчасово окупованою територією, відтак положення ст. 317 ЦПК України на вказані правовідносини не розповсюджуються, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта стосовно залучення судом Львівської міської ради, як заінтересованої особи, колегія суддів виходить з такого.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Зміст заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначений у ст. 318 ЦПК України, у якій відсутня вимога про зазначення кола заінтересованих осіб.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що слідуючи принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, визначення відповідачів, кола заінтересованих осіб, предмета та підстав спору чи мету подання заяви у окремому провадженні є виключним правом позивача (заявника).

Разом з цим, заінтересовані особи не є тими учасниками справи чи в тому статусі, що повинні відповідати за пред`явленою заявником матеріально-правовою вимогою, тому зазначення їх у заяві не несе для них обов`язку, якщо вони не вважають інакше, зокрема щодо явки в судові засідання, тощо, чи суд не вирішить протилежне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 червня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк