Справа № 351/1719/20
Провадження № 22-ц/4808/269/21
Головуючий у 1 інстанції Сегін І. Р.
Суддя-доповідач Томин О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене суддею Сегіним І.Р. 27 листопада 2020 року в м. Снятин у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 17 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Снятинського районного суду від 19 червня 2020 року шлюб між ними розірвано. На даний час дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. З моменту розлучення відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має змогу, оскільки часто виїжджає до республіки Польща та Литви на заробітки. Участі у додаткових витратах на доньку також не бере.

Оскільки позивач не має можливості самостійно утримувати дитину без участі її батька, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Снятинського районного суду від 27 листопада 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі по 2500.00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову (2 жовтня 2020 року) і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, розмір аліментів є явно завищеним, оскільки відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1859,00 грн., а присуджений розмір аліментів в сумі 2500,00 грн. на 641,00 грн. більший. Крім того, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму, тобто не менше 929,50 грн.

Посилається і на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2197,00 грн. Таким чином, його дохід мав би становити не менше 4697,00 грн., проте судом першої інстанції не враховано, що через пандемію коронавірусу він ніде не може працевлаштуватись.

Вказує, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1859,00 грн. щомісячно, у зв`язку з чим просить змінити рішення Снятинського районного суду від 27 листопада 2020 року, визначивши розмір аліментів у вищевказаній сумі.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано матеріальне становище відповідача, а розмір аліментів у сумі 1859,00 грн. буде надто незначним для належного утримання та виховання дитини. Щодо доводів апелянта про неможливість працевлаштуватись через пандемію коронавірусу, вказує, що останній надалі їздить закордон на заробітки. При цьому, влітку 2020 року їздив до Туреччини на відпочинок, і на це йому вистачило коштів та не створила перешкод пандемія. Крім того, обмеження, пов`язані з пандемією коронавірусу стосуються і її, у зв`язку з чим її заробіток зменшився, а витрати на дитину збільшились. Зважаючи на наведені обставини, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2015 року (а.с. 3).

З Довідки №608 від 19 вересня 2020 року, виданої виконкомом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, вбачається, що ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно Довідки №1408 від 22 жовтня 2020 року, яка видана виконкомом Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом із бабусею-пенсіонеркою ОСОБА_4 . Після закінчення Чернівецького коледжу Львівського національного аграрного університету від 28 лютого 2009 року не працює (а.с. 18).

До відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 долучено також скріншоти знімків із соціальних мереж ОСОБА_1 , на яких він перебуває на відпочинку у Аланії (Туреччина) (а.с. 36-39).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував інтереси дитини, матеріальне становище сторін та покладення обов`язку утримувати дітей однаковою мірою на матір та батька, у зв`язку з чим вважав доцільним присудження аліментів в сумі 2500,00 грн. на дитину щомісячно.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В силу статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81, частинами першою та другою статті 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначив розмір аліментів в сумі 2500,00 грн. щомісячно.

Належних, достатніх та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції та підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, як це передбачено статтями 12, 76-81 ЦПК України, апелянтом суду не представлено.

При визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач є працездатною особою молодого віку, будь-яких застережень щодо стану його здоров`я в ході розгляду справи не встановлено, а тому суд вважав, що він може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину. Доказів наявності на його утриманні інших осіб також представлено не було.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 27 листопада 2020 року - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду від 27 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О.Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 8 лютого 2021 року.