Справа № 467/224/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання - Савчук О.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

Вимоги позивача та доводи на їх обгрунтування

Звернувшись до суду із зазначеним вище позовом, позивач вказала, що після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно, до складу якого ввійшла земельна ділянка загальною площею 7,00 га.

У передбачений законом шестимісячний строк вона заяву про прийняття спадщини не подала, оскільки постійно проживала з батьком на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла її.

Проте, після звернення до Арбузинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки батько на момент смерті був зареєстрований за іншою адресою.

Тому, посилаючись на те, що з жовтня 2016 року спадкодавець ОСОБА_4 з огляду на стан його здоров`я фактично проживав разом із нею, позивач просила суд встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із ним у період із жовтня 2016 року по 28 квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі

Підготовче провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року.

Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача витребувано інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2021 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Крім цього, цією ж ухвалою в судове засідання викликано заявлених представником позивача свідків.

Позиція учасників справи та їх вступне слово

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 ..

Він проживав і був зареєстрований в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, але коли у 2006 року померла її мати, то батько кожну зиму проводив у її приватному будинку в м. Миколаєві, так як був хворий і не міг самостійно за собою слідкувати, у тому числі й опалювати будинок. Зазвичай батько проживав у неї у період з жовтня по травень кожного року.

У жовтні 2016 року батька вкотре привезли в м. Миколаїв перезимувати, однак, 28 січня 2017 року у нього стався інсульт через що він 21 день провів в лікарні.

Оскільки після хвороби він не міг самостійно рухатись, то з того часу проживав у її будинку, а вона та її сім`я здійснювали за ним догляд до дня його смерті.

Таким чином, з жовтня 2016 року батько проживав разом із нею, але похований був в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що наразі позивач не в змозі оформити свої спадкові права, так як на день смерті спадкодавець батько ОСОБА_4 був зареєстрований за іншою адресою, аніж вона сама.

У зв`язку із цим, державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск установленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, так як позивач у період з жовтня 2016 року і по день смерті батька проживала разом із ним, то є такою, що прийняла спадщину.

За такого, представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмет спору - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Підтвердив, що весь час батько проживав в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, однак, кожну зиму позивач, яка доводиться йому рідною сестрою, забирала його до себе додому в м. Миколаїв, оскільки він не міг самостійно подбати про себе.

У жовтні 2016 року сестра вкотре забрала батька, але у нього стався інсульт. Після цього він майже не рухався, а тому залишився у сестри, так як він особисто не зміг би його доглянути.

Третя особа вказав, що він на спадщину після смерті батька не претендує, так як сестра доглядала останнього.

Представник відповідача - Арбузинської селищної ради в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно, направив до суду відзив, у якому вказав на відсутність заперечень проти задоволення позову та просив розглядати справу за його відсутності.

Тому з огляду на положення ст. 223 ЦПК України суд, ураховуючи, що представник відповідача належно повідомлений про судове засідання і подав вказану заяву, вважав за можливе звершити розгляд справи за його відсутності.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з посиланням на докази і застосовані правові норми, у тому числі оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, свідки, будучи допитаними в суді згідно із правилами ст. 230 ЦПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від давання показань, в судовому засіданні, кожний окремо, показали таке.

Так, свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що проживав із ОСОБА_4 по сусідству в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області.

Йому відомо, що кожну зиму ОСОБА_4 проводив у м. Миколаєві у своєї доньки. Проте, восени 2016 року, поїхавши до м. Миколаєва, більше не повертався через хворобу.

Свідок вказав, що ОСОБА_4 помер в м. Миколаєві, однак, похований був с. Новокрасне.

Свідок ОСОБА_6 показав, що з 2015 року він проживає у м. Миколаєві та винаймає у позивачки житло, що знаходиться на території її домоволодіння.

З 2016 року і до дня смерті разом із позивачкою проживав її батько ОСОБА_7 .

Ці показання свідків суд визнає допустимим і належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, як то, обставин, що підтверджують заявлені вимоги, мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім цього, шляхом дослідження та аналізу ряду письмових доказів суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який доводився позивачці батьком (а.с. 9-13).

За життя ОСОБА_4 мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 7,0 га, розташовану на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ( а.с. 14).

Звернувши до Арбузинської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала роз`яснення про неможливість видачі їй останнього у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане й зумовило звернення позивача із цим позовом.

Тому, вирішуючи справу, суд зважає на таке.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Встановлення зазначених обставин є необхідним для вирішення питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України.

В судовому засіданні із пояснень учасників справи установлено, що спадкодавець ОСОБА_4 із жовтня 2016 року і до дня смерті, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом із позивачкою у м. Миколаєві.

Ці обставини підтверджені також і показаннями двох свідків.

Крім цього, із довідки Арбузинської селищної ради №301 від 16 лютого 2021 року слідує, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, із жовтня 2016 року по день смерті фактично за місцем реєстрації не проживав, переїхавши через стан здоров`я до дочки в м. Миколаїв.

Як вказав ВС КЦС у постанові від 10 квітня 2020 року у справі №355/832/17 частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного.

Та у цій справі достовірно установлено, що ОСОБА_4 з жовтня 2016 року по 28 квітня 2018 року постійно проживав разом із позивачкою, хоча і був зареєстрований за іншою адресою.

При цьому, позивач в силу положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом і будь - які відомості про її відмову від прийняття спадщини відсутні.

І як наслідок, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову.

А тому права позивача підлягають захисту у спосіб, що запропонований у позовній заяві, як то, шляхом встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачкою при зверненні із позовом, належиться стягнути із відповідача.

З цих мотивів, керуючи ст.ст. ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: у період з жовтня 2016 року по 28 квітня 2018 року, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із Арбузинської селищної ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца