Справа № 275/50/21
УХВАЛА

про необґрунтованість відводу

15 червня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Миколайчука П.В. у цивільній справі № 275/50/21 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Брусилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки та за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання рішення сесії законним, визнання договору оренди землі укладеним,-

ВСТАНОВИВ :

В.о. керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення 42 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання від 19.02.2020 № 1373 «Про оренду земельних ділянок», визнати недійсним договір оренди трьох земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки, загальною площею 331,94 га.

Ухвалою суду від 22.01.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання.

В ході підготовчого провадження відповідачем ОСОБА_1 було двічі заявлено клопотання про залишення позову без руху, тричі подано заяви про роз`яснення процесуальних ухвал суду, заяву про зупинення провадження, двічі подано заяви про закриття провадження, двічі подано заяви про ухвалення додаткових рішень щодо процесуальних ухвал суду, та двічі подано заяви про відвід судді, заявлено клопотання про проведення судової економічної та правової експертиз. Всі вказані клопотання відповідача ОСОБА_1 вирішені судом вході підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 27.04.2021 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 судом вирішено питання про заміну Коростишівської місцевої прокуратури її правонаступником Коростишівською окружною прокуратурою в зв`язку зі змінами в структурі органів прокуратури.

Ухвалою суду від 11.06.2021 задоволено заяву Брусилівської селищної ради Житомирського району про об`єднання проваджень та об`єднано цивільну справу № 275/50/21 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Брусилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки з цивільною справою № 275/493/21 за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання рішення сесії законним, визнання договору оренди землі укладеним, об`єднаному провадженню присвоєно номер 275/50/21 та у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.07.2021.

14.06.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчука П.В. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що, на його думку, суддя Миколайчук П.В. не в праві розглядати дану справу, оскільки працював у Коростишівській місцевій прокуратурі в 2017-2019 роках, де в той час також працював прокурор Пургін Т.І., який подав позов у даній справі. Посилається на те, що спільна робота з позивачем в прокуратурі викликає в нього недовіру та сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді, «що вже побічно підтверджується прийняттям ряду процесуальних рішень по даній справі на користь прокурора, які суперечать нормам ЦПК та дають право на оскарження рішення в судах вищої інстанції».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд прийшов до висновку про необгрунтованість заявленого відводу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії" ).

У частині 3 ст. 39 ЦПК України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Вбачається, що заява мотивована самим фактом роботи в 2017-2018 роках судді ОСОБА_2 в Коростишівській місцевій прокуратурі, коли там працював і ОСОБА_3 , який в подальшому в статусі в.о. керівника Коростишівської місцевої прокуратури звертався до суду з позовом у даній справі.

Однак, сам факт спільної роботи в одному органі прокуратури тривалий час у минулому сам по собі не може свідчити про наявність у головуючого судді та позивача дружніх стосунків, про що зазначає заявник без жодних на те доказів, окрім доказів про сам факт спільної роботи. Крім того, заявником помилково зазначено про роботу в прокуратурі судді Миколайчука П.В в 2019 році, хоча з доданої ж до заяви декларації вбачається, що в 2019 році ним лише подано щорічну декларацію саме після свого звільнення з органів прокуратури в 2018 році.

Щодо тверджень про прийняття процесуальних рішень по даній справі на користь прокурора, які суперечать нормам ЦПК України, то це твердження також голослівне, оскільки заявником не наведено, які саме процесуальні рішення були прийняті судом нібито на користь прокурора, чому такі рішення розцінюються заявником як такі, що відповідають інтересам прокурора та на чому ґрунтується висновок заявника про їх суперечливість вимогам ЦПК України, окрім власного суб`єктивного тлумачення положень цивільного судочинства. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово оскаржувались процесуальні ухвали суду в ході розгляду справи № 275/50/21, однак судом вищих інстанцій оскаржені судові рішення не скасовано та не змінено, що також спростовує твердження заявника про їх суперечливість ЦПК України.

Крім того, частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Вбачається, що ОСОБА_1 у своїй третій заяві про відвід судді у даній справі не наведено жодних аргументованих доводів на підтвердження заінтересованості судді у результаті розгляду справи, а твердження, якими відповідач вмотивовує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди з попередніми процесуальними рішеннями суду та припущеннями про дружні відносини з позивачем, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відтак, суд дійшов висновку, що викладені в заяві ОСОБА_1 обставини не можуть свідчити про упередженість та заінтересованість судді у розгляді даної цивільної справи, тому суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відводу.

Ураховуючи необгрунтованість заявленого відводу судді Миколайчуку П.В., а також те, що заява про відвід надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, призначеного на 15.07.2021, питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 39, ч. 3 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необгрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчуку П.В. у цивільній справі № 275/50/21.

На підставі ч. 3 ст.40 ЦПК України, передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчуку П.В. для її вирішення іншому судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя П. В. Миколайчук