"11" червня 2021 р. Справа № 363/1679/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Михальчук І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклакової Олени Миколаївни щодо розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця щодо розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклакової О.М. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклакова О.М. провести перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 за аліментами, які сплачуються ним за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по виконавчому листу 2/2983/2004 від 09.12.2004 р. у виконавчому провадженні №50527713, виходячи з фактичного доходу отриманого ОСОБА_1 після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2020 року.

Свої вимоги аргументує тим, що 03.11.2020р. його представник адвокат Петренко О.В. звернувся із адвокатським запитом №32 до Московського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків), в якому просив надати детальний щомісячний розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №50527713. з часу пред`явлення виконавчого документу до виконання. Відповідь містить розрахунок за період з березня 2016 р. по грудень 2020 р., однак з наведеним розрахунком ОСОБА_1 не погоджується та вважає що він не відповідає чинному законодавству України, оскільки, державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості виходячи із суми середньостатистичної заробітної плати без вирахування з неї податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На підставі викладеного, змушений звернутися до суду із скаргою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк для звернення до суду, прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Петренко О.В. у судове засідання не з`явились, від адвоката надійшло електронною поштою клопотання про розгляд скарги у відсутність скаржника та його представника, також підтримує скаргу та просить її задовольнити.

Старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у м, Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклакова О.М. до суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату призначення судового засідання, заяв та клопотань до суду не надходило.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просить судове засідання провести за її відсутності, також надала суду письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки доказів того, що боржник був офіційно працевлаштований в період, за який виникла заборгованість зі сплати аліментів, матеріали скарги не містять. Також зазначає, що доказів того, що скаржник у спірний період часу працював і повідомляв орган примусового виконання про наявність доходу не надано. Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинив свою господарську діяльність як фізична особа підприємець, що також свідчить про відсутність доходу від господарської діяльності. Вважає що розрахунки заборгованості обґрунтовано здійснено державним виконавцем на підставі середньої заробітної плати.

Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2016 року по грудень 2020 року, станом на 01.01.2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням 53048,90 грн. складає 160912,40 грн. Розрахунок провадиться на підставі середнього заробітної плати для працівника цієї місцевості.

Також, відповідно до листа Головного управління статистики у Харківській області № 07-45/342 -21 від 19.03.2021р. повідомлено, що суми показника середньої заробітної плати наводяться до утримання податків.

Відомостей та доказів на підтвердження цих відомостей, що ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований, або отримував інші доходи в період, за який виникла заборгованість зі сплати аліментів матеріали справи не містять.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеного у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 640/537/14-ц (провадження № 61-15685св18) зробив висновок про те, що стаття 81 СК України та частина третя статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, до поняття «заробіток» включає також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, відповідно до п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, утримання аліментів провадиться із суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Разом з тим наведений висновок щодо переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, стосується випадків, коли особа працює та отримує реальний заробіток як дохід, з якого й розраховується розмір аліментів або заборгованості.

Як вбачається з матеріалів скарги, у даній справі спір виник з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів, який у період виникнення заборгованості за період із березня 2016 року по грудень 2020 року не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто у частині другій статті 195 ЦПК України чітко визначено: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Стаття 6 ПК України визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Також варто звернути увагу на те, що за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

З огляду на наведене суд вважає що розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 , є правомірним, а заборгованість не підлягає перерахунку, оскільки нарахована на підставі середньої заробітної плати працівника в порядку ст. 196 СК.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 14.04.2021 року справа №759/1727/16-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1,2,3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклаковою О.М. розрахунки нарахування заборгованості здійсненні з урахування вимог законодавства, тому суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Соклакової Олени Миколаївни щодо розрахунку суми заборгованості по сплаті аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її складання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Д.А.Свєтушкіна