Справа № 487/2257/20
Провадження № 2/487/285/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріОцабера М.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 5000 гривень та стягнення додаткових витрат на утримання сина у розмірі 2000 гривень. Вказує, що після розірвання шлюбу син мешкає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Домовленості щодо надання допомоги на утримання дитини з відповідачем не досягнуто.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження

Позивача у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про слухання справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про слухання справи.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 січня 2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Від шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 25.05.2005 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Згідно зі свідоцтвом про народження дитини батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На сьогодні шлюб між сторонами не розірвано.

Син, ОСОБА_3 , проживає з позивачкою, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання від 19.06.2019 року, яка видана Департаментом надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_3 від 19.11.2013 року, виданого Управлінням соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва, ОСОБА_3 , має статус дитина-інвалід, що підтверджується копією посвідчення.

22.05.2013 року ОСОБА_3 відповідно до консультативного висновку № 12 ДУ Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» встановлено діагноз коартація аорти. Кінкінг дуги аорти. Мінімальна аортальна недостатність. Двохстулковий аортальний клапан, що потребувало проведення оперативного лікування.

07 червня 2013 року дитину прооперовано в ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії».

Згідно довідки виданої Миколаївським міським центром зайнятості з 1 червня 2020 року позивач перебуває на обліку, як бізробітний.

Згідно довідки виданої Миколаївським міським центром зайнятості дохід ОСОБА_2 з 1 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року становить 16387,36 гривень

Із того часу дитина у зв`язку із захворюванням та перенесеною операцією кожного року вимушена проходити консультації, обстеження в ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» в м. Києві, а також проходити відповідне лікування.

Крім цього, дитина щороку проходить планове лікування в Миколаївській обласній дитячій лікарні.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2020 рік", для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня - 2218 гривень, із 1 липня - 2318 гривень, із 1 грудня - 2395 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 25000 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1400 гривень.

Щодо стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, з`ясувавши можливість участі батька у зазначених додаткових витратах, встановивши можливість участі батька у додаткових витратах на дитину, стан здоров`я, матеріальне становище батька, відсутність у нього інших неповнолітніх дітей з урахуванням цих обставин, визначивши розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі відповідно до статті 185 СК Українисуд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 гривень.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір при поданні позову, за такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1400 гривень, починаючи з 23.04.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 гривень, починаючи з 23.04.2020 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін