Справа № 203/1255/21
Провадження № 2/0203/760/2021
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в загальному порядку цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 на предмет визнання за нею права власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_4 , оскільки з березня 2018 року та по день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 мати проживала не за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , а разом з нею в квартирі АДРЕСА_2 , де отримувала медичну допомогу, уклала декларацію з сімейним лікарем, стала отримувати пенсію, де позивач здійснювала за нею постійний догляд і де врешті решт спадкодавець померла, проте, не зважаючи на спільне проживання спадкодавця і позивача на час відкриття спадщини і на те, що інший спадкоємець за заповітом відповідач у справі, проживаючи окремо від спадкодавця, заяву про прийняття спадщини не подавав, спадщину не прийняв, державний нотаріус постановою 27 лютого 2021 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку прийняття спадщини, тому позивач просила суд встановити факт постійного проживання в квартирі за місцем своєї реєстрації разом з матір`ю на день відкриття спадщини та визнати право власності на спадкову квартиру матері в цілому.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 05 квітня 2021 року судді Колесніченко О.В.

Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року після приведення позовної заяви за формою і змістом у відповідність до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України відкрито провадження в загальному порядку та призначене підготовче засідання, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи з витребуванням за ухвалою суду у нотаріуса спадкової справи в копії.

Відповідач, отримавши копію позовної заяви, свій відзив не подав, а 19 травня 2021 року подав заяву про визнання позову в повному обсязі.

Третя особа - державний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мануйленко А.О. пояснень на позовну заяву не подавала, направивши на виконання ухвали суду від 14 травня 2021 року копію спадкової справи після ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підставі, а також вимагаючи проведення повного судового розгляду з допитом свідків та дослідженнями доказів у справі.

Відповідач визнав позов, пояснивши, що дійсно він певний час проживав з бабусею, потім став проживати окремо, а за бабусею останній час здійснювала догляд позивач, тому він претензій на спадкову квартиру не має.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула та 17 травня 2021 року клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з 1965 року знайома з сім`єю ОСОБА_6 , проживає поряд, в будинку по АДРЕСА_3 , тому їй відомо, що близько трьох років тому, однак не пізніше 2018 року мати ОСОБА_7 , маючи досить похилий вік, переїхала до неї в квартиру, після чого вони з ОСОБА_4 постійно спілкувалися телефоном і періодично бачилися. Вона переоформила отримання пенсії у відділенні пошти за місцем фактичного мешкання в квартирі АДРЕСА_4 , медичну картку завела в лікарні за місце фактичного мешкання і разом з дочкою жила до самої смерті. Інших родичів, крім дочки і онука не мала.

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є давньою сусідкою ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_5 , тому їй відомо, що після смерті свекрухи ОСОБА_9 ОСОБА_10 , до них з чоловіком в квартиру переїхала мати ОСОБА_7 , оскільки вона остання похилий вік, і як вона розповідала за життя, їй було дуже самотньо одній в своїй квартирі. Останні роки, щонайменше з 2018 року, ОСОБА_11 прожила з дочкою разом, інших родичів окрім онука та дочки не мала, а остання забезпечила їй належний догляд і лікування та врешті поховала.

Суд, заслухавши усні пояснення сторін, дослідивши зібрані докази, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_6 з 20 листопада 2007 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 20 листопада 2007 року (а.с.21), зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 25 листопада 2007 року (а.с.22).

ОСОБА_4 у віці 85 років померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Центральним районним у місті Дніпрі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19 березня 2020 року вчинено актовий запис № 136 та цього ж дня видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.9).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 14 листопада 2013 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3-1626, в якому заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частці кожному (а.с.15).

Вказана квартира згідно ст. 1218 ЦК України увійшла до складу спадщини і на день відкриття такої - 18 березня 2020 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За визначенням ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За життя ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_6 .

Однак, за даними лікарського свідоцтва про смерть № 10 від 18 березня 2020 року смерть ОСОБА_4 настала за місцем мешкання - в квартирі АДРЕСА_4 (а.с.18).

За даними декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-М68М-6600 від 27 вересня 2019 року, укладеної ОСОБА_4 з сімейним лікарем КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» ДМР (м. Дніпро, вул. М.-М. Шнеєрсона, 19) ОСОБА_12 пацієнт ОСОБА_4 фактично проживає по АДРЕСА_7 (а.с.19).

Згідно довідки голови ОК «ЖБК-42» (і.к. 23077063) ОСОБА_13 від 26 березня 2021 року ОСОБА_4 в період з 05 вересня 2018 року по 18 березня 2020 року мешкала за адресою: АДРЕСА_7 разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 (а.с.20).

Також на підставі даних свідоцтва про народження позивача встановлено, що остання є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.12).

За даними Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11 травня 2021 року № 6/5-1373 (а.с.47) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 з 12 грудня 2006 року по день надання інформації, що узгоджується з даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 позивача (а.с. 10-11)

Зважаючи на встановлені обставини, приймаючи до уваги показання свідків, суд приходить до висновку, що з березня 2018 року і до 18 березня 2020 року ОСОБА_4 мала постійне місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 , тобто за місцем реєстрації і проживання позивача у справі, а тому, позивач в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після матері з підстав постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Мануйленко А.О. від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_6 після ОСОБА_4 згідно поданої 27 лютого 2021 року заяви з підстав пропуску строку прийняття спадщини, оскільки спадкоємець не була зареєстрованою разом зі спадкодавцем за однією адресою і у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини не подавала (а.с.65-зворот).

Одночасно за даними спадкової справи, копія якої долучена до матеріалів справи, встановлено, що інших спадкоємців, окрім дочки ОСОБА_1 та онука ОСОБА_3 у ОСОБА_4 не було, і з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, натомість позивач звернулася 27 лютого 2021 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а відповідач звернувся 27 лютого 2021 року з заявою в якій вказав про те, що у шестимісячний строк спадщину після смерті баби спадщину не прийняв (а.с.61, 59).

Так само, не подавав в порядку ст.1277 ЦК України заяви відносно спадщини орган місцевого самоврядування.

Відповідно, Ѕ частка спадкової квартири, яку спадкодавець заповідала ОСОБА_3 залишилася неприйнятою, тому ця частка за правилами ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкується на загальних підставах згідно ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Таким чином, оскільки позивач прийняла спадщину в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, то Ѕ частка спадкової квартири, що спадкодавець заповідала позивачу належить їй з часу відкриття спадщини за ч.5 ст. 1268 ЦК України в порядку спадкування за заповітом, а інша Ѕ частка, яка залишилася неприйнятою іншим спадкоємцем за заповітом прийнята позивачем в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємцем першої черги згідно с .1261 ЦК України, тобто як дочкою, з огляду на те, що інших спадкоємців першої черги спадкодавець не мала.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, оскільки позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після матері ОСОБА_14 , то її право власності як спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності згідно з ст. 392 ЦК.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши показання свідків та зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після матері та набула право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку спадкової квартири і як спадкоємець першої черги на іншу Ѕ частку цієї спадкової квартири, що сукупно складає право власності на квартиру в цілому, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

За правилами ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за можливе з урахуванням клопотання позивача судові витрати залишити на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,293,294, 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мануйленко Анна Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) разом зі спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років, в квартирі АДРЕСА_9 на день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_8 ) право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 14 червня 2021 року.

Суддя О. В. Колесніченко