Р І Ш Е Н Н Я№ 127/28026/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар Коренюк М.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Тюркіна О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором оренди, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором оренди, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, вчинення дій, мотивуючи його тим, що 03.11.2020 р. між ним та ОСОБА_3 укладено договір оренди, за яким орендар прийняла у платне строкове користування квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 24,00 кв. м. Відповідач зобов`язалась сплачувати щомісячно орендну плату в розмірі 3500,00 грн та 50% комунальних послуг в разі проживання однієї особи. У випадку дострокового розірвання договору орендар мала сплатити 100% не отриманого прибутку.

Згідно договору оренди ОСОБА_3 зобов`язалась забезпечити збереження орендованого майна, а в разі його пошкодження - відшкодувати ринкову вартість майна, що передавалось в оренду: за холодильник «Атлант» - 6816,00 грн, за пральну машину «Indesit» - 5449,00 грн.

Відповідач не виконала умови договору, а саме не сплатила позивачу 38500,00 грн - боргу з орендної плати за період до 03.11.2021 р., 1106,91 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги, 12265,00 грн ринкової вартості пошкодженого майна - холодильника і пральної машини.

Позивач просить стягнути з відповідача: 38500,00 грн - боргу з орендної плати, 1106,91 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги, 12265,00 грн у відшкодування шкоди за пошкоджене майно (холодильник і пральну машину), 51871,91 грн у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1)

Судом відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, яка була подана з порушенням норм ст. 49 ч. 3, 5 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, додатково пояснив, що оскільки не було квартиранта у кімнаті іншого співвласника квартири по АДРЕСА_1 на час проживання відповідача, то вона мала можливість сама користуватись кухнею і ванною, тому в договорі оренди зазначено площу 24,00 кв. м замість 21,8 кв. м, які йому належать на праві власності у квартирі. За комунальні послуги відповідач йому повернула 600,00 грн, а решту- ні. Холодильник і пральна машина були в справному стані, а після відповідача - пошкоджені. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник адвокат Тюркін О.С. позов визнали частково, а саме в частині вимоги про відшкодування 333,78 грн залишку компенсації вартості житлово-комунальних послуг за листопад 2020 р., в решті позов не визнають. Пояснили суду, що у жовтні 2020 р. між сторонами була усна домовленість про тимчасове проживання ОСОБА_2 в кімнаті позивача у квартирі АДРЕСА_2 . Частка позивача в квартирі має загальну площу 21,8 кв. м, а кухня та санвузол перебувають у спільному користуванні із іншим співвласником квартири (або його квартирантами), тому відповідач мала намір пожити у зазначеній кімнаті лише місяць до грудня 2020 р. Про тимчасове користування кімнатою, площею 21,8 кв. м, у квартирі по АДРЕСА_1 жодних договорів із позивачем ОСОБА_2 не укладала. Позивач ОСОБА_1 повідомив, що у нього у м. Вінниці є ще одна квартира, в якій площа кімнати більша - 24,0 кв. м і умови проживання там набагато кращі. Адресу цієї квартири позивач не назвав, але пообіцяв, коли та квартира звільниться, вона зможе в неї заселитись. Про це вони з ОСОБА_1 попередньо підписали договір оренди. Тобто договір оренди, на який посилається позивач, був попереднім і не стосувався квартири по АДРЕСА_1 . В договорі не зазначено адреси помешкання, що здається в оренду, площа квартири більша, ніж площа квартири, що належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Також пояснили суду, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що пральна машина та холодильник «Атлант» є власністю позивача, відсутні докази про факт пошкодження зазначеної побутової техніки і про те, що пошкоджено майно саме відповідачем. Не надано доказу того, що це майно передавалось в користування відповідачу, акту приймання-передачі нерухомого і рухомого майна не надано. Надали письмові пояснення. (а.с. 51-53)

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 17/500 часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 21,8 кв. м, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1994 р. (а.с. 31)

Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та витягу з реєстру платників єдиного податку позивач ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП. Серед переліку видів господарської діяльності, якими має право займатись ОСОБА_1 , є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. (а.с. 20, 21)

З 03.11.2020 р. до 03.12.2020 р. в квартирі ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , проживала відповідач ОСОБА_2 . Про зазначене пояснили суду обидві сторони. Письмового договору про оренду житла - саме квартири що по АДРЕСА_1 , а також актів приймання-передачі майна між сторонами суду не надано.

На а.с. 3 - копія договору оренди від 03.11.2020 р., згідно якого предметом укладеного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є приміщення, загальною площею 24,00 кв. м. Адреси приміщення, яке передається в оренду, в умовах договору не зазначено.

Отже, в договорі оренди від 03.11.2020 р., копія якого - на а.с. 3, не зазначено адреси предмету договору (квартири, яка передається в оренду), площа квартири, яка передається в оренду - 24,00 кв. м (а площа квартири, що належить ОСОБА_1 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 , в якій мешкала у листопаді 2020 р. відповідач - 21,8 кв. м).

На а.с. 24 зворот - копія акта від 03.11.2020 р., складеного позивачем ОСОБА_1 , рієлтором фірми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , згідно якого, на кухні знаходиться двокамерний холодильник «Атлант», набір меблів, стіл розсувний, посуд, газова плита, газова колонка, у вбиральні - пральна машина «Indesit». Всі прилади у задовільному робочому стані. Підпису відповідача ОСОБА_3 про прийняття майна в користування немає. Також не зазначено, про кухню і вбиральню якої квартири йдеться.

На а.с. 26-27 копії товарних чеків на придбання майна в 2017 р., на а.с. 24 - копія акта від 07.12.2020 р. про пошкодження стіни, які не стосуються предмету позову, тому до уваги судом не беруться.

На а.с. 60-68 - копія матеріалів розгляду №7247 за зверненням ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 10.12.2020 р. звернувся до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з приводу вжиття заходів до ОСОБА_3 та її співмешканця, які орендували у нього квартиру з 03.11.2020 р. до 03.12.2020 р., а після виселення забрали ключі від квартири, пошкодили пральну машину та холодильник. Під час розгляду звернення, працівниками поліції було опитано ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , які повідомили, що, дійсно, проживали у квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з 03.11.2020 р. до 03.12.2020 р. Заперечили факт пошкодження холодильника і пральної машини, пояснили, що вони були пошкоджені до них. Ключі від квартири вони позивачу повернули 14.12.2020 р. Встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 виникли цивільно-правові відносини.

На а.с. 22, 25зворот - копії фотознімків пральної машини і холодильника.

Відповідно до ст. 23 ч. 1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1166 ч. 1, 2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Верховний Суд України в постанові від 03.12.2014 р. (справа №6-183цс14) зробив висновок про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Статтею 795 ч. 1 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

В постанові Верховного Суду від 12.06.2019 р. (справа №640/12616/17) зазначено, що фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018 р. (справа № 127/14633/16-ц).

Відповідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що договір оренди від 03.11.2020 р., укладений між позивачем та відповідачем, не є належним доказом, оскільки:

- в договорі оренди від 03.11.2020 р. (а.с. 3) не зазначено адреси квартири, яка передавалась ОСОБА_1 в оренду (населеного пункту, вулиці, номера будинку, номера квартири), що є суттєвою умовою укладення договору оренди;

- є розбіжності в площах квартир, в якій в листопаді 2020 р. мешкала відповідач ОСОБА_3 , і, про яку йдеться в договорі оренди від 03.11.2020 р., а саме в договорі оренди площа приміщення, яке передається в оренду - 24,00 кв. м, а ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 21,8 кв. м (в якій один місяць мешкала відповідач), а тому навіть по площі не можливо ідентифікувати ці приміщення;

- в договорі не зазначено, яке саме майно передається в оренду, дату передачі майна.

Позивачем не надано акту приймання-передачі квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 21,8 кв. м, холодильника « ІНФОРМАЦІЯ_1 », пральної машини « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у користування ОСОБА_3 належних доказів того, що саме відповідач ОСОБА_3 пошкодила майно (холодильник, пральну машину) в квартирі по АДРЕСА_1 не надано, а тому відповідно і не доведено факт заподіяння такої шкоди відповідачем, а також розмір шкоди. Крім того, не надано доказів стану майна на час передачі його в оренду саме відповідачу (холодильника, пральної машини), вартості цього майна з урахуванням зносу. На пропозицію суду сторони відмовились від проведення судової експертизи щодо визначення стану майна та розміру шкоди, завданої позивачу з урахуванням зносу майна.

Сторони повідомили суду, що пральна машина і холодильник стоять в приміщеннях загального користування, а квартира АДРЕСА_2 має дві кімнати і належить двом власникам (позивач є власником лише однієї кімнати). Хто ще міг користуватись майном, чи мав хтось до нього доступ, доказів суду не надано. Також не надано доказів того, що пральна машина «Indesit», холодильник «Атлант» є власністю позивача, відсутні докази пошкодження зазначеного майна саме відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 визнає, що проживала місяць (в листопаді 2020 р.) в квартирі по АДРЕСА_1 , загальною площею 21,8 кв. м, про що вони усно з позивачем домовились, а тому погодилась відшкодувати ОСОБА_1 решту витрат на оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням частини коштів (600,00 грн), які вона вже сплатила позивачу.

Згідно Єдиного рахунку за надані житлово-комунальні та інші послуги за листопад 2020 р. за адресою по АДРЕСА_1 нараховано до сплати 933,78 грн. (а.с. 30) Оскільки відповідач повернула позивачу за комунальні послуги 600,00 грн (стверджують обидві сторони), різниця заборгованості відповідача з оплати комунальних послуг становить 333,78 грн.

В зв"язку з цим вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 333,78 грн компенсації вартості житлово-комунальних послуг. В решті позову необхідно відмовити. Позов в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки ця вимога пов"язана з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, підстав для задоволення якої суд не вбачає, а також не є доведеною позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави 03,32 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 23, 795, 1166, 1167 ЦК України,

ст.ст. 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 333 (триста тридцять три) грн 78 к. - компенсація вартості житлово-комунальних послуг.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 03,32 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 14.06.2021 р.

Суддя О.О.Венгрин