СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2048/21

пр. № 2-о/759/310/21

03 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретяря Грень О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, дитини чоловічої статі, другої з двійні, ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь, АР Крим, Україна.

Відомості про батька внести на підставі ч.1 ст. 135 СК України, та вказати батьком: ОСОБА_3 , громадянина України, тобто, яка народилася на території України, де державні органи тимчасово не здійснюють свою діяльність, тому отримати свідоцтво про народження неможливо.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у заявниці народилася двійня, друга з двійні дитина чоловічої статі - син на ім`я ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про народження так званого відділу реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим від 19.06.2018 року серії НОМЕР_1 . У зв`язку з тим, що державні органи України не визнають документів виданих на тимчасово окупованій території України, заявникам Ірпінсьським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у реєстрації народження дитини.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час там місце слухання справи повідомлені судом належним чином, у заяві про встановлення факту представник ОСОБА_5 просить розглядати справи у його відсутності та відсутності заявника , а тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 7 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Так, згідно змісту відмови Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за №221/21.7-42 від 28.01.20201 року на заяву ОСОБА_5 про проведення державної реєстрації народження, заявником для підтвердження факту народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь, АР Крим, Україна у громадянки ОСОБА_1 було пред`явлено свідоцтво про народження видане відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим від 19.06.2018 року серії НОМЕР_1 , яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що і стало підставою для відмови в реєстрації народження дитини.

Згідно з частиною третьою ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Як зазначила заявник в Сімферополь, АР Крим, Україна народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_3 .

Так, у підтвердження своїх вимог заявником надано свідоцтво про шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , видане 22.01.2016 року на окупованій та анексованій російською федерацією території України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 народила дитину соловічої статі відповідно до виписного епікризу невстановленого медичного закладу.

ОСОБА_8 народився у м. Сімферополь АРК, про що 19.06.2018 року складено свідоцтво про народження відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим серії НОМЕР_1 , тобто на окупованій та анексованій російською федерацією території України, в якому зазначено батька - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_7 , громадянство обох батьків - російська федерація.

При цьому заявник надала копію паспорту громадянина України на ОСОБА_1 .

Крім того матеріали справи не містять згоду батька дитини ОСОБА_6 на реєстрацію дитини на території України, тобто нотаріально завіреної заяви щодо свого дозволу не надавав і у матеріалах справи вона відсутня. Натомість заявник просить вказати батьком дитини ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, другої з двійні, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь, АР Крим, Україна, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя Ю.О. Твердохліб