Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 695/3118/20

номер провадження 2/695/517/21

05 лютого 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщенко Н.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України»про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Мотивує позов тим, що згідно з наказом №15-к від 25.04.2005 його було прийнято на роботу в філію «Золотоніська ДЕД» ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України на посаду тракториста-моториста. 30.11.2020 відповідно до наказу № 28-к його звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Під час звільнення та видачі трудової книжки відповідачем не проведено всі необхідні розрахунки з ним за період роботи з квітня 2020 року по день звільнення. А тому просив стягнути з Філії ДП "Черкаський облавтодор" на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 39499,79 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку з 30.11.2020 (дати звільнення) по 15.12.2020 (дату подачі позову до суду) в розмірі 5864,32 грн., а загалом 45364,11 грн.

Ухвалою судді від 30.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі у судові засіданні не з`явилися, про дату, повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Відзив на позов не надали. Суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

За правилами статей 2 ,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача ОСОБА_1 наказом №15-к від 25.04.2005 прийнято на роботу в Філію на посаду тракториста машиніста по 4 тарифно-кваліфікаційному розряду. Наказом №84-к від 15.09.2020 переведено на посаду машиніста автогрейдера по 6 тарифно-кваліфікаційному розряду. 30.11.2020 наказом № 28-к його було звільнено за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно з довідкою Філії «Золотоніської дорожньо-експлуатаційної дільниці» № 74 від 09.12.2020 на момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість перед ним по заробітній платі становить 39499,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі, будучи ознайомленими про право подати відзив на позов та всі докази, своїм правом не скористалися, відзиви не подали, як і не подали жодних доказів на спростування обставин, зазначених в позові. А тому суд, беручи до уваги процесуальну поведінку відповідачів, враховуючи відсутність відзиву, наявність підтверджень щодо перебування сторін в трудових відносинах, довідки про заборгованість, бере до уваги посилання позивача щодо наявності заборгованості по заробітній платі на даний час та щодо її розміру.

Відповідно до ч. 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 83 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України в день звільнення позивача не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, у зв`язку з чим у відповідачів перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі в сумі 39499,79 грн.

Відповідно до ч. ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про середньомісячну заробітну плату від 09.12.2020 № 76, виданої ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата складає 366,52 грн.

Таким чином, підлягає стягненню сума 5864,32 грн. (366,52 грн. - середньоденна заробітна плата позивача Х 16 робочих днів - дата подачі позову до суду) середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Позивач у прохальній частині позову просить стягнути заборгованість одночасно з двох відповідачів.

Частиною 2 ст. 48 ЦПК України визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до статей 2, 80, 91, 92, 95, 96 ЦК України право бути стороною у справі та нести відповідну відповідальність мають юридичні особи, а не їх структурні підрозділи, що діють від імені юридичних осіб і не є самостійними суб`єктами цивільних правовідносин.

Філії та представництва, як і інші структурні підрозділи підприємства, установи, організації не мають статусу юридичних осіб і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством (ст. 95 ЦК України).

Згідно ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами.

Таким чином, Філія не є юридичною особою і суд не може присудити стягнення коштів саме з Філії.

Отже, заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає стягненню з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України».

Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем підлягає сплаті судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з відповідача, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 грн. та на користь позивача в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76-80, 89, 258, 263, 264, 430 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: с. Щербинівка, Золотоніський район, Черкаська обл.; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія», «Автомобільні дороги України», Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» (місцезнаходження: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 389; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31141625) про стягнення заборгованості по заробітній плати задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 39499,79 грн. невиплаченої заробітної плати.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5864,32 грн. з утриманням необхідних відрахувань (податків) до бюджетних фондів.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: К.М. Ушакова