Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/5907/20
Провадження № 2/644/455/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Красовської К.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності, шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила суд усунути їй перешкод в праві власності, шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (1/6 частина), неповнолітньому сину позивача ОСОБА_4 (1/3 частина), відповідачу ОСОБА_2 (1/3 частина), відповідачу ОСОБА_3 (1/6 частина). Позивач ОСОБА_1 з 17.06.2006 року по 16.08.2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , від шлюбу мають сина ОСОБА_4 . Спільне проживання позивача з відповідачами стало неможливим, оскільки вони чинили перешкоди позивачу у користуванні власністю, вчиняли свари, конфлікти, створювали умови, щоб позивач залишила квартиру. З січня 2016 року позивач ОСОБА_1 вимушена була залишити квартиру. Вирішити спір в позасудовому порядку сторонам не вдалося. Враховуючи викладене, позивач просить суд вселити її та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 та визначити порядок користування вказаною квартирою. В користування позивача ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 виділити ізольовану кімнату площею 16,4 кв.м. Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування ізольовані кімнати площею 14,8 кв.м. і 13,2 кв.м. Залишити в загальному користуванні кухню площею 6,9 кв.м., коридор - 9,5 кв.м., вбиральню - 1,2 кв.м., ванну - 2,1 кв.м.

Ухвалою суду від 27.08.2020 року провадження по справі відкрито, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористались.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, вона не має ключів від квартири, вирішити спір в позасудовому порядку не вдається.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, пояснила, що перешкод у користуванні квартирою не чинила, не заперечує проти вселення позивача разом із сином до квартири, не заперечує проти того, щоб позивач з сином (онуком відповідача) зайняла кімнату, в якій вони раніше проживали.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги також визнав частково, пояснив, що не перешкоджав позивачу користуватися квартирою, не заперечує проти вселення позивача разом із сином до квартири до їх колишньої кімнати.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-12).

Так, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.03.2019 року (справа №644/2821/17) позивачу ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, належить 1/6 частина квартира АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Сину позивача ОСОБА_1 неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить 1/3 частина квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 2579 від 31.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 1/3 частина квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 2579 від 31.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11).

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.03.2019 року (справа №644/2821/17) відповідачу ОСОБА_3 , в порядку поділу спільного майна подружжя, належить 1/6 частина квартира АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.10.2006 року (а.с.9).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03.08.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні спірною квартирою в результаті чого вона була вимушена висилитися з квартири, вона не має доступу до квартири, не має ключів від квартири, вирішити спір в позасудовому порядку не вдається.

03.04.2020 року позивач ОСОБА_1 письмово зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханням надати їй та її неповнолітньому сину можливість вселитися в квартиру АДРЕСА_1 , не чинити їй перешкоди в користуванні власністю (а.с.24).

06.04.2020 року позивач ОСОБА_1 зверталася до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області з приводу неправомірних дій відповідачів, про що позивачу було надано відповідь за № к-177/119-66/01/14 (а.с.25).

Згідно технічного паспорту (а.с. 13-16) квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 65,8 кв.м. та складається з коридору площею 9,5 кв.м., вбиральні - 1,2 кв.м., ванни - 2,1 кв.м., кухні 6,9 кв.м., житлової кімнати - 13,2 кв.м., житлової кімнати - 14,8 кв.м., житлової кімнати - 16,4 кв.м., балконів 0,7 кв.м. та 1,0 кв.м.

За правилами ч.1ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогамист.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska andKryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Дослідивши надані суду докази та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні майном та вселення є обґрунтованими, оскільки відповідачі чинили перешкоди позивачу у користуванні нерухомим майном, співвласником якого вона є, що порушує законні права позивача та її сина. Доказів на спростування того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинили позивачу перешкоди у користуванні квартирою відповідачами, суду не надано.

У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Указана норма закону регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності.

Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, а такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦПК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Враховуючи викладене, розмір часток сторін у спірній квартирі, площу квартири та житлових кімнат, порядок користування квартирою, який склався у сторін до звернення до суду, інтереси дитини, неможливість сторін вирішити спір в позасудовому порядку та фактичне визнання позову відповідачами в частині вселення та визначення порядку користування квартирою, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем ОСОБА_1 порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , який не оспорюється відповідачами, є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам сторін та не є суттєвим відступом від ідеальних часток сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення порядку користування квартирою наступним шляхом: в користування позивача ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 виділити ізольовану кімнату площею 16,4 кв.м.; відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування ізольовані кімнати площею 14,8 кв.м. і 13,2 кв.м.; залишити в загальному користуванні кухню площею 6,9 кв.м., коридор - 9,5 кв.м., вбиральню - 1,2 кв.м., ванну - 2,1 кв.м.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 264, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 358, 379, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 про усунення перешкод в праві власності, шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права володіння та користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

В користування ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 виділити ізольовану кімнату площею 16,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування ізольовані кімнати площею 14,8 кв.м. і 13,2 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кухню площею 6,9 кв.м., коридор - 9,5 кв.м., вбиральню - 1,2 кв.м., ванну - 2,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк