Справа № 211/314/21
Провадження № 4-с/211/7/21
У Х В А Л А

іменем України

08 лютого 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Федоровська О.С. на постанову державного виконавця, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить скасувати постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61558322 від 28.12.2020, зобов`язавши відновити вказане провадження.

В обґрунтування скарги зазначив, що 24.12.2020 судом винесено ухвалу про зупинення виконання вироку в рамках розгляду заяви засудженого за частиною 3 статті 190 КК України ОСОБА_2 про перегляд вироку суду від 17.09.2010 за ново виявленими обставинами. 28. 12.2020 державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Федоровською О.С. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Даною постановою було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 1-488/10, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу від 17.09.2010 та зупинено реалізацію майна. Вважає вказану постанову державного виконавця незаконною та винесеною з порушенням норм законодавства, оскільки в ухвалі суду від 24.12.2020 відсутній висновок суду про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61558322 та щодо зупинення реалізації майна до розгляду питання по суті. Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України передбачені виключні підстави для зупинення виконавчих дій, однак не передбачено зупинення виконавчого провадження у зв`язку з переглядом судового рішення за нововиявленими обставинами, а відповідно до ст. 150 ЦПК України, зупинення реалізації майна як захід забезпечення позову, може застосовуватись лише у випадку подання позовної заяви про визнання права власності на таке майно. Проте ОСОБА_2 відповідного позову подано не було. Таким чином державний виконавець перевищила свої повноваження, зупинивши реалізацію майна боржника, оскільки така дія може бути вчинена виключно на підставі ухвали про забезпечення позову, а не на підставі ухвали про зупинення виконання вироку. Крім того, стягувачем 28.12.2020 було подано до Довгинцівського ВДВС ухвалу суду від 24.12.2020 про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, однак виконавче провадження державним виконавцем відновлено не було. Тому просить задовольнити скаргу.

05.02.2021 заявник звернувся до суду до суду з уточненням вимог скарги та просив суд визнати постанову державного виконавця Довгинцівського ВДВС у м. Кривому Розі Федоровської О.С. від 28.12.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61558322 протиправною та скасувати її, зобов`язавши державного виконавця відновити виконавче провадження.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року прийнято скаргу до розгляду.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, однак їх неявка, не перешкоджає її розгляду.

До суду надійшла заява заявника ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в скарзі.

В доповненнях до скарги зазначив, що ним до державного виконавця було подано заяву про поновлення виконавчого провадження разом з ухвалою суду від 24.12.2020, яка набрала законної сили, , однак виконавче провадження так і не було поновлено, а 26.01.2021 начальник Довгинцівського ВДВС в телефонному режимі в порядку прийому громадян повідомила про те, що ухвала не набрала законної сили, оскільки ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. Однак вважає, що подання апеляційної скарги не є перешкодою для поновлення виконавчого провадження, що свідчить про те, що відповідь начальника Довгинцівського ВДВС є протиправною, бо її дії спрямовані на перешкоджання виконанню судового рішення про стягнення коштів. 01.02.2021 Дніпровським апеляційним судом винесено ухвалу про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 особі, яка її подала. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Державний виконавець звернувся до суду із заявою про розгляд скарги у відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2010 року, стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на ОСОБА_3 в рахунок матеріального збитку 142751,00 грн. (а.с. 8 - копія виконавчого листа).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про зупинення виконання вироку до розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зупинено виконання вироку Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2010 року у справі № 1-488/10, яким ОСОБА_2 засуджений за ст. 190 ч.3 КК України та за яким відкрито виконавче провадження № 61558322 у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі виконавчого листа № 1-488/10 від 17.09.2010, до закінчення перегляду вироку за нововиявленими обставинами (а.с. 6 - копія ухвали).

На підставі вищезазначеної ухвали постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федоровської О.С. керуючись п. 2 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження», зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 1-488/10, виданого 17.09.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 142751,00 грн. (а.с. 7 - копія постанови).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відмовлено (а.с. 10-11 - копія ухвали).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таке зупинення можливо у будь - якому проваджені та стосується будь якого виконавчого документа, який знаходиться на виконання у виконавчій службі.

Згідно частин 1,4,5 статті 35 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6,8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до положень статті 38 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 червня 2020 року по справі № 796/165/18 (провадження № 61-2247ав20), системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що зупинення виконавчого провадження - це припинення вчинення виконавчих дій, обумовлене обставинами, що перешкоджають у їх вчиненні, передбаченими у нормах Закону України «Про виконавче провадження», які не можуть бути усунуті ані виконавцем, ані учасниками виконавчого провадження, протягом певного проміжку часу. Із зупиненням виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти будь-які виконавчі дії по такому виконавчому провадженні допоки існують обставини, якими обумовлено зупинення виконавчого провадження, до того моменту, поки останнє не буде відновлено на підставі постанови виконавця. Під виконавчими діями слід розуміти дії, що вчиняються виконавцями стосовно особи боржника або його майна всупереч або незалежно від його волі, спрямовані на створення умов для застосування заходів примусового виконання, а так само на примушування боржника до повного, правильного і своєчасного виконання вимог, що містяться у виконавчому документі.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог та правомірність дій державного виконавця по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження на підставі судового рішення.

Крім того, як вбачається з доданих до заяви державного виконавця документів, 04.02.2021 державним виконавцем поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-488/10 , з посиланням на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01.02.2021 , якою апеляційна скарга на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 24.12.2020 про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення, повернута особі, яка її подала.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, -

постановив:

в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 лютого 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня