Справа № 211/2591/21
Провадження № 2-н/210/815/21
У Х В А Л А

іменем України

"16" червня 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року до Дзержинського районного суду надійшла цивільна справа, відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2021 року.

11 червня 2021 року на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України було зроблено запит до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання особи боржника.

15 червня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь з Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради, відповідно до якої ОСОБА_1 , з 27.09.2010 р. по теперішній час, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2021 року підставою направлення заяви про видачу судового наказу до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що «ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України)».

З заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається, яким чином заява про видачу судового наказу стосується позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Жодних доказів та заяв заявника ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» щодо того, що дана заява подана до суду з приводу нерухомого майна відсутні, а, отже, ухвала суду від 18.05.2021 року містить хибні посилання щодо підсудності справи за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Розкриття змісту термінів і положень конвенції та протоколів до неї міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини та їх використання під час розгляду конкретної справи є необхідним як наступна практика застосування міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено з матеріалів справи, заявником ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» подано до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги до ОСОБА_1 за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Так, заяву про видачу судового наказу пред`явлено до ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Довгинцівського району м. Кривого Рогу, тобто застосовуються правила підсудності, передбачені ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що має місце в даному випадку.

Отже, відповідно до п.1 ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність згідно ст. 32 ЦПК України не допускаються.

З урахуванням викладеного, справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про необхідність повернення справи до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50086, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, 3) за підсудністю.

Керуючись ст.27,31,353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50086, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, 3) за підсудністю.

Копію ухвали направити заявнику до відома.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н. А. Літвіненко