ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 714/634/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2020 року, головуючий у першій інстанції Козловська Л.Д.

встановила:

ОСОБА_1 у липні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 17 березня 2017 року актовим записом №03.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області.

ОСОБА_2 проживає окремо, не надає утримання дітям.

Посилалася на те, що ОСОБА_2 має тимчасовий дохід за договорами найму, інших утриманців не має.

Справа №714/634/20 Головуючий у 1 інстанції Козловська Л.Д.

Провадження №22-ц/822/14/21 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Витрати на потреби дітей складаються з витрат на харчування в сумі 3500 грн., на одяг в сумі 1000 грн., на лікування в сумі 800 грн., на миючи засобі, засоби гігієни, іграшки, шкільні приладдя в сумі 1200 грн., на комунальні послуги та інші витрати в сумі 700 грн. щомісячно.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області в сумі 1800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду.

Рішенням Герцаївського районного суду м.Чернівці від 2 вересня 2020 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області в сумі 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 липня 2020 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах сум плати за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2020 року змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області в сумі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 липня 2020 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що не працює, здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років, тяжкий матеріальний стан.

ОСОБА_1 не обґрунтовано розмір аліментів, дійсні витрати на дітей.

Посилається на те, що помилково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів в сумі 1800 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки не розуміє українську мову, спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі 1200 грн. на кожну дитину.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ч.1, 2 ст.182, ч.1 ст.184 СК України та вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області в сумі 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 липня 2020 року.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що виходить з розумності та достатності визначеного розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб ОСОБА_1 та дітей, враховує матеріальне становище сторін, спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти щомісячно, стан здоров`я платника аліментів, відсутність на утриманні інших осіб, наявність нерегулярного доходу, ненадання утримання дітям добровільно.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 17 березня 2017 року актовим записом №03.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області.

ОСОБА_2 проживає окремо, не надає утримання дітям.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_2 має мінливий дохід.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Не можна погодитися з посиланням ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на наявність підстав для зміни судового рішення в частині розміру аліментів.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року 2218 грн., з 1 липня 2020 року - 2318 грн., з 1 грудня 2020 року - 2395 грн.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Грушівка Глибоцького району Чернівецької області в сумі 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 липня 2020 року.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 , на які є посилання в апеляційній скарзі, на наявність підстав для зміни розміру аліментів.

У матеріалах справи відсутні докази розміру мінливого доходу ОСОБА_2 .

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні докази розміру мінливого доходу ОСОБА_2

ОСОБА_2 на підтвердження майнового стану до апеляційної скарги додано довідку Острицької сільської ради від 30 вересня 2020 року, довідку Герцаївської філії Чернівецького обласного центру зайнятості від 01 жовтня 2020 року, довідку управління праці та соціального захисту населення від 29 вересня 2020 року, довідку про склад сім`ї від 01 жовтня 2020 року.

Частиною 1 ст. 367 визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначає поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції чи про неможливість їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому відсутні виключні правові підстави, які надають повноваження апеляційному суду дослідити нові докази.

Посилання ОСОБА_2 на здійснення догляду за особою, яка досягла 80 років, тяжкий матеріальний стан, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає про спроможність надавати утримання дітям в сумі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Доводи ОСОБА_2 про необгрунтованість розміру аліментів, дійсних витрат на дітей не дають підстав для висновку, що розмір утримання не відповідає потребам дітей.

У матеріалах справи відсутні докази, що достатнім є утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на те, що помилково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів в сумі 1800 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки не розуміє українську мову .

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

У частині першій статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 75 ЦПК України перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 під час судового засідання у судді першої інстанції не вказував на те, що не володіє українською мовою та не просив залучити перекладача.

З огляду на наведене рішення Герцаївського районного суду м.Чернівці від 2 вересня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2020 року без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 2 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 9 лютого 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак