справа № 570/219/21
провадження № 2/570/575/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Кожемякіної В.І,,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про відшкодування понесених витрат,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості представник позивача адвокат Кожемякіна В.І. у поданій до суду 18 січня 2021 року позовній заяві просить стягнути 400 005 грн. 50 коп. на відшкодування витрат, понесених у зв`язку з вчиненням дій в майнових інтересах відповідача.

Сторона відповідача відзиву не подала, представник у судове засідання жодного разу не з`явився.

Позивач та його представник вважають за можливе справу слухати у відсутність представника відповідача, оскільки учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Додатково стверджують, що про слухання справи повідомлявся адвокат Лук"янчук С.М., а у зв"язку із зайнятістю в іншій справі просить відкласти справу адвокат Ткаченко А.В.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника відповідача.

У суді позивач та його представник позов підтримали повністю і по аналогічних мотивах.

Позивач показав, що він працював у відповідача з 25 березня 2020 року по час звільнення як в/о /у зв"язку з запровадженням карантину/ директора, на час банкрутства підприємства, при цьому жодних документів офіційно не отримав. За час роботи встановив, що підприємство має 32 млн боргу як поворотна фінансова допомога, просив реструкторизацію боргу, писав про це відповідні звернення, але податкова заблокувала рахунки. У підприємства було 178 корів, яких потрібно постійно готувати, тому він заплатив свої власні кошти, щоб розблокувати рахунки. Своєчасно віддав у бухгалтерію фінансовий звіт, але гроші не отримав. В жовтні 2020 року він звільнився, на даний час є рішення суду про його поновлення на роботі.

Його представник стверджує, що відповідно до змісту п.7.6, 7.7, 8.1 статуту директор самостійно вирішує питання діяльності підприємства і відповідно несе персональну відповідальність за його стан та діяльність, своєчасні розрахунки.

30 вересня 2021 року позивач у зв"язку з понесеними власними витратами в інтересах підприємства подав відповідний звіт, який прийнятий підприємством. 30 листопада 2021 року позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про відшкодування коштів, яка досі не виконана.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 25 березня 2020 року працював виконуючим обов`язки директора ДП "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України, що підтверджується наказом №112-к від 24 березня 2020 року.

Звернувшись 30 листопада 2020 року з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості, ОСОБА_1 зазначав, що у період перебування на посаді в.о. директора 30 вересня 2020 року здійснив оплату власними грошовими коштами за ДП "ДГ "Білокриницьке" єдиного податку, ЄСВ із заробітної плати за червень-вересень 2020 року, тощо на загальну суму 400 005 грн. 50 коп.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надані копія звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт від 01 жовтня 2020 року та копії квитанцій від 30 вересня 2020 року з відмітками «платник ДП "ДГ "Білокриницьке" ІСГ Зах.Пол.НААН ОСОБА_1 ", код платника " НОМЕР_1 ".

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ч.3 ст.1158 ЦК України, якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів. Суб`єктами вказаного зобов`язання є особа, майновим інтересам якої загрожує небезпека (господар) та особа, яка вчинила дії в інтересах господаря без його доручення (гестор). Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (ст.1159 ЦК України). За приписами ч.1 ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких було вчинені дії.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Ураховуючи наведені норми законодавства, для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов:

- небезпека має загрожувати саме майновим інтересам господаря; небезпека настання невигідних для господаря майнових наслідків має бути реальною, а не уявною;

- дії гестора щодо запобіганню, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою, а не у зв`язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також відповідні дії не мають бути пов`язаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обов`язків;

- дії, вчинені гестором в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи; зобов`язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв`язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах.

При цьому невиконання гестором передбаченого ч.2 ст.1158 ЦК України обов`язку при першій нагоді повідомити господаря про відповідні дії тягне за собою втрату гестором права на відшкодування зроблених витрат; гестор усвідомлює спрямованість своїх дій щодо запобігання, усунення або зменшення невигідних наслідків майновим інтересам господаря.

Таким чином, питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, і інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівником підприємства для вирішення господарських питань відноситься до цивільно-правових стосунків між суб`єктом господарювання та працівником.

Суд звертає увагу на обов`язок особи, яка діє в інтересах іншої особи, при першій нагоді повідомити цю особу про свої дії, адже невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою втрату права на відшкодування зроблених витрат.

Позивач в обґрунтування свого позову вказує, що він вимушений був вчинити дії в майнових інтересах відповідача без його доручення у зв`язку з виробничою необхідністю (наявністю заборгованості зі сплати податків та зборів, необхідності оплати штрафних санкцій) та арештованими рахунками підприємства.

Проте, позивач належних та допустимих доказів того, що небезпека є реальною, а не уявною; небезпека загрожувала саме майновим інтересам відповідача, а вчинені позивачем дії містять очевидну користь для відповідача; повідомлення відповідача про вчинення відповідних дій здійснено позивачем за першої нагоди, доказів існування саме виключних (невідворотних чи критичних) обставин для понесення позивачем таких витрат за відповідача ОСОБА_1 суду не надав.

При цьому, ОСОБА_1 до позовної заяви надано копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, на якому у графі «затвердження» проставлено лише підпис ОСОБА_1 , тобто він затвердив поданий ним звіт, відсутні відомості про бухгалтера. Наведене, на думку суду, ставить під сумнів вірність оформлення бухгалтерської документації та її подальшого відображення у бухгалтерському обліку державного підприємства.

Крім цього, приєднаний до справи звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, як випливає з пояснень позивача, фактично не є звітом про використання коштів, виданих під звіт, оскільки таких коштів позивач від відповідача не отримував, а виконуючи обов`язки директора підприємства у такій спосіб намагався легалізувати витрачені власні кошти, проте в інтересах відповідача, що не підтверджується належними доказами.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з огляду на відсутність обов`язку суду щодо збирання доказів, суд приходить до висновку про відмову у позові.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у позові ОСОБА_1 до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про відшкодування понесених витрат.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 /.

Відповідач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України /, місцезнаходження: вул.Рівненська, буд.96, с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області/.

Повне судове рішення виготовлено 07 червня 2021 року.

Суддя: Кушнір Н.В.