Справа № 629/5458/20
Провадження № 2/629/218/21
04.02.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Лозова цивільну справу №629/5458/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для надання відзиву на позов. Відзив ОСОБА_2 надано не було.
Згідно ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не відбувалося.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 01.10.2019 року о 21 годині в м.Лозова по вул.Кутузова ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_1 , після ДТП залишив місце події, до якої він був причетний.
За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 122-4 КУпАП.
Провадження за вище вказаним адміністративним протоколом було закрито на підставі ст.38 КУпАП у зв`язку з закінченням строк для притягнення до відповідальності. Викладене підтверджується копією постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №629/6042/19(а.с.5).
Відповідно до постанови ВС/КГС по справі № 927/623/18 від 16.04.2019 року, з правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення.
Вище викладене свідчить про наявність вини ОСОБА_2 у скоєному ДТП.
З вище вказаного вбачається, що в ході ДТП від 01.10.2019 року, ОСОБА_2 наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_1
ОСОБА_1 з 01.10.2019 року по 15.10.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, про що свідчать медичні виписки(а.с.12-13). З копій квитанцій та листків призначень, судом встановлено, що на лікування у ОСОБА_1 пішло коштів у сумі 7 453, 00 гривень.
Як вказує позивач, за весь період лікування відповідач не відвідував його та не надавав матеріальної допомоги.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП має постійні головні болі та через втратив роботу, що призвело до неможливості вести звичний спосіб життя, він просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.
За загальним правилом, згідно з вимогами ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В абзаці 2 п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Тобто, в загальному порядку відповідальним за завдану шкоду є відповідач ОСОБА_2 .
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.
Статтею 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших
обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як роз`яснено у пунктах 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З врахуванням вище вказаного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи відсутність відзиву відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 3,4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Ахтуба Російської Федерації, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 , матеріальну та моральну шкоду в розмірі 7 453, 00 гривень, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840, 80 гривень.
Повний текст було виготовлено 09.02.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Інформація про сторони:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .
Суддя Т.О.Каращук