Провадження № 2/712/1037/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді - Токової С.Є.
при секретарі - Могила І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
Представник позивача ФОП « ОСОБА_1 »- адвокат Трикоз Д.Є. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 544,70 грн, компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8348,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 30.01.2019 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0179076, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Prado», д.р.н. НОМЕР_1 .
15.08.2019 о 18 годині 45 хвилин в м.Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Prado», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
В результаті вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_2 .
Відповідно до постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 жовтня 2019 року, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП. Згідно Постанови, водій ОСОБА_2 15.08.2019 року о 18 годині 45 хвилин в м. Черкаси на вул. 30 річчя Перемоги, 6, керував автомобілем «Toyota Prado», д.р.н. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та залишив місце пригоди.
Факт ДТП від 15.08.2019 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом. ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у сумі 5 544,70 грн.
Відповідно до ч.38.1.1п. (в) ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП - в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Отже, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5544,70 грн, заподіяної Відповідачем внаслідок ДТП 15.08.2019, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме: 5544,70 грн.
07.09.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » укладено Договір №07/09/2020 про відступлення права вимоги від 07.09.2020, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступило, а ФОП « ОСОБА_1 » отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0179076 від 30.01.2019.
З метою досудового врегулювання спору, 06.10.2020 позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вказана вимога залишилася поза увагою.
В зв`язку з тим, що Відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, Позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України.
Попередній розмір судових витрат становить - 9 189, 40 грн. (840, 80 грн., що являє собою судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 8 348, 60 грн., на оплату правової (правничої) допомоги адвоката відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 та актом приймання - передачі правової (правничої) допомоги №1 від 26 жовтня 2020 року.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачу ОСОБА_2 було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач у встановлений судом строк не надіслав відзив на позов.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем його реєстрації. Судову повістку на судове засідання, призначене на 16.03.2021 відповідач отримав особисто 02.03.2021, про що мається відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Судова повістка на судове засідання, призначене на 08.06.2021 була повернута без вручення з поштовою відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.
Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 30.01.2019 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0179076, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Prado», д.р.н. НОМЕР_1 .
У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
15.08.2019 о 18 годині 45 хвилин в м.Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Prado», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2019 року, водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 1224 КУпАП.
Згідно ремонтної калькуляції № 1079775 від 16.09.2019, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_2 склала 5544,70 грн.
Факт ДТП 15.08.2019 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 5 544, 70 грн.
Відповідно до ч.38.1.1п. (в) ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП - в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Отже, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5544,70 грн, заподіяної Відповідачем внаслідок ДТП 15.08.2019, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме: 5544,70 грн.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Так, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.
Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.
Згідно до ст. 1191 ЦК України та ст.38.1.1. (в) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
07.09.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » укладено Договір №07/09/2020 про відступлення права вимоги від 07.09.2020, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступило, а ФОП « ОСОБА_1 » отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0179076 від 30.01.2019.
З метою досудового врегулювання спору, 06.10.2020 позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вказана вимога залишилася поза увагою.
Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст.38 ч. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у ФОП « ОСОБА_1 » виникло право зворотної вимоги до відповідача.
Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування збитків в порядку регресує обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідачем не надано доказів, які б спростували фактичні дані, що містяться у наданих позивачем письмових доказах.
Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягнення на користь позивача ФОП « ОСОБА_1 із відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, документально підтверджені завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 544,70 грн.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн., який було сплачено позивачем, що підтверджено квитанцією № T95T-0K14-9EAA-AX03 від 24.12.2020.
При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8 348,60 грн.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що 08.09.2020 між фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 », з одного боку та Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленко Петра Миколайовича, який діє на підставі Статуту та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.01.2019 №6314 був укладений договір №07 про надання правової (правничої) допомоги.
Попередній розмір судових витрат становить - 9189, 40 грн. (840, 80 грн. - судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 8 348, 60 грн., на оплату правової (правничої) допомоги адвоката відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 та актом приймання - передачі правової (правничої) допомоги №4 від 26 жовтня 2020 року).
З урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279 ЦПК України і на підставі ст.ст.11, 16, 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.9, 27 Закону України «Про страхування», ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 544,70 грн (п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 70 коп), компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 8348,60 грн (вісім тисяч триста сорок вісім гривень 60 коп.), а всього стягнути 14 734,10 грн. ( чотирнадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 10 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Соснівським районним судом м. Черкаси за письмовою заявою відповідачів.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.
Повний текст рішення суду складено 14 червня 2021 року.
Позивач: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3