Справа № 642/5813/20
Провадження № 2/642/63/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Самотой В.С.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Браславської Ольги Анатоліївни до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Браславська Ольга Анатоліївна звернулася до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 ( в народженні ОСОБА_1 ) - ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті вона заповіту не залишила. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді 1/5 частки права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Мати позивачки - ОСОБА_3 на час своєї смерті фактично проживала разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 , хоча зареєстроване місце проживання мала в м. Зміїв. В останні роки життя мати позивачки хворіла і внаслідок цього, а також похилого віку потребувала догляду, який за нею здійснювала її донька - ОСОБА_1 . Позивачка не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері, оскільки їй відомі положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на протязі строку, який встановлений в ст. 1270 цього кодексу, не заявить про відмову від спадщини. Позивач від спадщини, яка залишилась після смерті її матері не відмовлялась. ОСОБА_1 не була зареєстрована за однією адресою зі своєю мамою, що не позбавляє її права на спадщину.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, 09 грудня 2020 року надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника Харківської міської ради, яке не буде порушувати права відповідача та інших осіб.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_3 останні роки свого життя проживала разом з ними та їх мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки потребувала стороннього догляду через свій похилий вік та стан здоров`я,

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 (в народженні ОСОБА_1) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане 15 серпня 2018 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане 17 лютого 1965 року народження.

01 лютого 1987 року ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 видане Палацом одруження «Дзержинський» в м. Харків 01 лютого 1987 року .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді 1/5 частки права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_4 , від 30 травня 2005 року.

Мати позивачки - ОСОБА_3 на час своєї смерті фактично проживала разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 , хоча зареєстроване місце проживання мала в м. Зміїв, що підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачка зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері та отримала постанову про відмову у прийнятті заяви про заведення спадкової справи, оскільки пропустила шестимісячний строк подачі заяви, після померлої, що підтверджується копією такою постанови за вихідним № 96/02-31 від 08 серпня 2019 року, одержаний 08 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на протязі строку, який встановлений в ст. 1270 цього кодексу, не заявить про відмову від спадщини. Позивач від спадщини, яка залишилась після смерті її матері не відмовлялась.

ОСОБА_1 не була зареєстрована за однією адресою зі своєю мамою, що не позбавляє її права на спадщину, оскільки як вбачається з правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17: згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимим доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оскільки встановлення факту постійного проживання породжує для позивача юридичні наслідки, а саме необхідно йому для оформлення спадщини, та встановити даний факт іншим шляхом, а ніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про встановлення факту постійного проживання.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. При цьому спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи покази свідків та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що ОСОБА_1 проживала зі своєю матір`ю, спадкодавцем - ОСОБА_3 , на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13,77, 78, 80, 81, 263, 265, 293, 294, 315 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258, 1264 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Браславської Ольги Анатоліївни до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 проживала разом із своєю матір`ю, спадкодавцем - ОСОБА_3 , на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (час відкриття спадщини) за адресою: АДРЕСА_2 (місце відкриття спадщини).

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Гримайло