Справа № 465/5753/19 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/3170/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову покликалися на те, що сторони спору є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.2015 року, актовий запис № 215. Донька проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 03.10.2019 року та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо забезпечення доньці належного рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним та офіційно працевлаштованим, інших осіб на утриманні немає, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пРед`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, враховуючи, що донька хворіє на непереносимість лактози та потребує особливого харчування, просила також стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн., що спричинені зазначеними обставинами.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 09 жовтня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інтенції не врахував, що матеріальна допомога, яку він надає на утримання доньки, не обмежується лише розміром аліментів. Він несе значні витрати під час проведення спільного часу з дитиною, розмір яких підтверджується квитанціями, чеками на купівлю продуктів харчування, безлактозних молочних продуктів. Зазначає, що позивачка перешкоджає йому зустрічатися з дитиною, чим перешкоджає фінансово допомагати доньці. Крім того, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, судом першої інстанції не враховано положення ст. 182 СК України, згідно якої обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 521/1728/17, відповідно до якої за наявності двох батьків, які є працездатними, їх обов`язок по утриманню дитини є рівним.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 09 жовтня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.2015 року, актовий запис № 215.

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Сонячне» № 4458 від 03.10.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено генотип LCT-13910 СС, який асоціюється із непереносимістю лактози, що передбачає спеціальне безлактозне харчування.

Відповідач ОСОБА_1 працює водієм у 1 Державній пожежно-рятувальній частині ГУ ДСНС у Львівській області, середньомісячна заробітна плата відповідача становить 9994,50 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 1/Д-21 від 23.10.2019 року.

Згідно довідки про доходи від 20.01.2021 року, позивачка ОСОБА_2 працює прибиральником службових приміщень у початковій школі « ОСОБА_4 », загальна сума її доходу за період з 13.11.2020 року по 31.12.2020 року становить 8669,38 грн.

Враховуючи, що донька сторін проживає з матір?ю ОСОБА_2 , перебуває на її утриманні, а також виходячи з інтересів дитини, віку дитини та її потреб, стану здоров`я дитини, пов`язаного з необхідністю придбання спеціального безлактозного харчування, що є більш вартісним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, що, на думку колегії суддів, є достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Крім того, суд вірно виходив з того, що позивач має змогу надавати допомогу на утримання дитини, оскільки не має інших дітей на утриманні, є працездатним та офіційно працевлаштованим.

Доводи апеляційної скарги щодо понесення відповідачем інших додаткових витрат на утримання дитини, зокрема придбання ним ліків, іграшок, безлактозного харчування та оплата послуг стоматолога, не заслуговують на увагу оскільки носять періодичний характер та не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття у вигляді сплати ним аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено 09 лютого 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.