Дата документу 08.06.2021 Справа № 937/7934/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/7934/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1363/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№ 147701 від 27.11.2019 p., укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ним, було застраховано автомобіль марки TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова, рами чи шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, на загальну суму 430 000 грн.

29.05.2020 року о 21-35 по вул. Центральній в с. Садове Мелітопольського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено вказаний автомобіль під його керуванням, який допустивши виїзд на смугу зустрічного руху, скоїв зіткнення з транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП завдано механічних пошкоджень вказаним транспортним засобам завдано збитків.

01.06.2020 року відповідачу було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та застрахований транспортний засіб надано для огляду страховику згідно з умовами договору. Крім того, в той же день ним страховику було надано документи зазначені в пп. 11.1.8 та розділі 12 договору. Протягом всього часу страховик не вимагав від нього інших додаткових документів.

Внаслідок огляду пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_3 було видано рахунок-фактуру щодо вартості відновлювального ремонту, яка склала 214 257 гривень.

10.07.2020 року відповідачем було здійснено виплату в рахунок відновлювального ремонту 156 610 гривень. Суму 57 647 гривень, яка складає вартість магнітоли відповідач без пояснення причин, без проведення експертиз, висновків спеціалістів відмовився виплачувати.

Вважав, що під час укладення договору страхування було визначено межі розповсюдження страхових випадків. Із аналізу договору не вбачається підстав для відмови оплачувати вартість пошкодженої деталі транспортного засобу.

Його звернення щодо здійснення виплати повної компенсації понесених збитків, залишилися без задоволення.

На підставі зазначеного просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 57647 грн., пеню в розмірі 604,80 грн., понесені судові витрати.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 58251 гривень 80 копійок.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року заяву ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, відсутність порушень у діях страхової компанії, що підтверджено відповіддю Нацкофінпослуг, безпідставність стягнення пені, відсутність відомостей щодо пошкодження автомагнітоли, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 листопада 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ№ 147701 (далі Договір ), за умовами якого було автомобіль марки TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова, рами чи шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску застраховано на загальну суму 430 000 грн. (т.1, а.с.7-13).

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 14 робочих днів від дати отримання останнього документу, необхідного для з`ясування обставин страхового випадку.

Відповідно до п.10.23 Договору, якщо в Особливих умовах страхування (далі - ОУС) цього Договору вказано варіант виплати страхового відшкодування «Майстерня за вибором Страхувальника», то розрахунок розміру страхового відшкодування відбувається на підставі попереднього погодження зі Страховиком рахунків СТО, яку обрав Страхувальник.

За приписами п.4.3.10 Договору страховик не відшкодовує вартість ремонту та/або технічного обслуговування застрахованого транспортного засобу, що не викликані настанням страхового випадку.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2020 року серії ОБ №061869, вбачається, що 29 травня 2020 року о 21 годині 35 хвилин по вул. Центральній в с. Садове Мелітопольського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова, рами чи шасі НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який, допустивши виїзд на смугу зустрічного руху, скоїв зіткнення з транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаним транспортним засобам завдано механічних пошкоджень (т.1, а.с.14).

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №723115 від 25.07.2019 року, яка видана Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області, 29 травня 2020 року о 21 годині 35 хвилин по вул. Центральній в с. Садове Мелітопольського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобілі марки TOYOTA CAMRY та MITSUBISHI LANCER (т.1, а.с.15).

Згідно з постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.06.2020 року, справа №937/3852/20, у скоєнні дорожньо-транспортна пригоди визнано винним ОСОБА_1 , водія автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, стягнуто штраф в сумі 340,00 грн., а також судовий збір у сумі 420,40 грн. (т.1, а.с.16).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в ОУС Договору передбачено варіант виплати страхового відшкодування «Майстерня за вибором Страхувальника», ОСОБА_1 обрав майстерню та зазначив у заяві про настання страхового випадку, що бажає отримати страхове відшкодування на ФОП ОСОБА_3 .

На підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , 05.06.2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було складено калькуляцію та видано рахунок-фактуру щодо вартості відновлювального ремонту, яка склала 214 257 гривень (т.1, а.с.17).

Як вбачається з відповіді Директора управління врегулювання збитків ПрАТ СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_4 на звернення ОСОБА_1 , страхове відшкодування визначено в розмірі 156 610,00 гривень, буде перераховане на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 , а також страховиком буде сплачено пеня за прострочення виплати у розмірі 109,63 грн. Що стосується відшкодування навігаційної системи (магнітоли), то вартість ремонту відшкодуванню не підлягає, оскільки не викликане страховим випадком, відповідно до п.4.3.10 Договору страхування (т.1, а.с.25).

Заперечуючи проти позову, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», посилаючись на пункт п.4.3.10 Договору страхування, а також пункт 1.10 розділу 2 Загальних умов страхування, зазначало, що пошкодження автомагнітоли, яка є додатковим обладнанням, не є страховим випадком в розумінні укладеного між сторонами договору.

Положеннями ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату згідно умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Пунктом 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставами для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Відповідно до п.1.10 розділу 2 Загальних Умов Страхування Додаткове обладнання транспортного засобу (далі - ДО) пристрій та обладнання, що встановлено на транспортному засобі стаціонарно сертифікованим автодилером та/або інсталяційним центром додатково до заводської комплектації транспортного засобу; вартість деталей та робіт; вартість робіт підтверджено документально: наявність додаткового обладнання підтверджено оглядом транспортного засобу Страховиком; тип та призначення ДО не підпадає під перелік виключень та обмежень/або обмежень по Договору страхування.

За змістом Акту огляду транспортного засобу від 27.11.2019 року Додаткове обладнання, тобто обладнання яке встановлено на транспортному засобі стаціонарно сертифікованим автодилером та/або інсталяційним центром додатково до заводської комплектації транспортного засобу на транспортному засобі відсутнє (а.с.9).

Як вбачається з листа №270 від 20.05.2021 року ТОВ «Фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» монтаж магнітоли з рідкокристалічним дисплеєм на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 передбачено заводом виробником; на автомобілі TOYOTA CAMRY, 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 , була встановлена магнітола з рідкокристалічним дисплеєм, каталожний номер якої 86140-33090 (а.с.144-145).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_6 не визнавала той факт, що пошкодження магнітоли було зафіксовано страховою компанією під час огляду транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, твердження відповідача про те, що вказана магнітола є додатковим обладнанням, яке не належить до заводської комплектації, а отже її пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди не є страховим випадком, а тому не підлягає відшкодуванню, спростовуються матеріалами справи.

За вказаних обставин, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в частині відшкодування вартості магнітоли в сумі 57 617 грн.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, позивач надав відповідні докази: договір страхування, Акту огляду транспортного засобу від 27.11.2019 року, рахунок - фактуру щодо вартості відновлювального ремонту від 05.06.2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на суму 214 257 гривень, яка, зокрема, містить вартість магнітоли -57617,00 грн.

На підтвердження заперечень представника відповідача в судовому засіданні апеляційного суду про те, що пошкодження магнітоли не могло бути заподіяно під час дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не надав належних доказів, що є його обов`язком в розумінні вимог ст.12 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, не заслуговує на увагу посилання представника відповідача на те, що саме позивач повинен надати докази на підтвердження того, що пошкодження магнітоли є страховим випадком, оскільки саме відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав не настання страхового випадку згідно з п. п.4.3.10 Договору повинен довести правомірність такої відмови, а саме, що пошкодження магнітоли не є страховим випадком.

Враховуючи, що страхова компанія не здійснила страхову виплату у встановлений законом строк, колегія вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення пені, розмір якої не оскаржується відповідачем.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 червня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова