ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/23/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретарі судового засідання Шевчук Ю.Г.,

Журбіцький В.О.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Шамрая В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :28:001:0559, розташованої по АДРЕСА_1 . В 2013 році ОСОБА_3 частину цієї земельної ділянки площею 0,0113 га самовільно засадив деревами та огородив парканом з металевої сітки.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0113 га, розташовану по АДРЕСА_1 , та демонтувати паркан з металевої сітки, встановлений на земельній ділянці площею 0,15 га з кадастровим номером :28:001:0559.

У травні 2019 року ОСОБА_1 збільшила та уточнила свої вимоги, вказавши на те, що під час розгляду справи в суді вона здійснила поділ земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :28:001:0559 на дві земельні ділянки площею 0,1384 га (кадастровий номер :28:001:0933) та 0,0116 га (кадастровий номер :28:001:0932). Наразі, ОСОБА_3 продовжує самовільно користуватися земельною ділянко площею 0,0116 га з кадастровим номером :28:001:0932, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою площею 0,0116 га з кадастровим номером :28:001:0932 по АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) спорудженої огорожі та викорчування (зрізання) багаторічних земельних насаджень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року позов задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0116 га з кадастровим номером :28:001:0932 по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом знесення (демонтажу) спорудженої огорожі та викорчування (зрізання) багаторічних земельних насаджень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487 грн 20 коп. судового збору та 8 000 грн витрат на проведення експертизи.

Додатковим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2020 року зобов`язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером :28:001:0932 по АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції керувався тим, що відповідач самовільно зайняв належну ОСОБА_1 земельну ділянку, засадив її багаторічними земельними насадженнями та встановив на ній паркан із металевої сітки, у зв`язку з чим позивачці чиняться перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою, а її порушені права підлягають відновленню.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить скасувати основне і додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5 , який не брав участі у справі, просить скасувати основне і додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційні скарги мотивовані тим, що ОСОБА_5 встановив металевий паркан і посадив дерева на закріпленій за ним земельній ділянці, а ОСОБА_3 за домовленістю з останнім лише здійснював догляд за цим майном. Водночас ОСОБА_3 не створює перешкод у здійсненні ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин, не залучив ОСОБА_5 до участі у справі, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції

В порядку ч. 1 ст. 365 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалою від 7 грудня 2020 року залучив ОСОБА_5 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а основне та додаткове рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на їх законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л.В., (реєстраційний номер 4417), ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер :28:001:0559), розташовану по АДРЕСА_1 , та призначену для ведення особистого селянського господарства.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 здійснила поділ указаної земельної ділянки на дві земельні ділянки площею 0,0116 га (кадастровий номер :28:001:0932) та 0,1384 га (кадастровий номер :28:001:0933). 20 жовтня 2017 року Хмельницька міська рада зареєструвала право власності ОСОБА_1 на новостворені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер записів про право власності 22983636 і 22997029).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 33012915 від 2 лютого 2015 року, виданого Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер :28:001:0694), розташованої по АДРЕСА_2 , та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У 2013 році ОСОБА_3 самовільно зайняв частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки, засадив її багаторічними насадженнями та встановив на ній паркан із металевої сітки.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №722-723/019 від 18 лютого 2020 року:

фактична площа земельної ділянки, огородженої та зайнятої деревними насадженнями, яка ймовірно перебуває в користуванні ОСОБА_3 та знаходиться за місцем розташування земельної ділянки з кадастровим номером :28:001:0932, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , складає 0,0242 га (242 кв.м);

земельна ділянка, огороджена та зайнята деревними насадженнями, яка ймовірно перебуває в користуванні ОСОБА_3 та знаходиться за місцем розташування земельної ділянки з кадастровим номером :28:001:0932, та земельна ділянка кадастровий номер :28:001:0933 (дані обмінного файлу), що розташована по АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , накладаються одна на одну. Площа накладення земельних ділянок становить 0,0001 га (1 кв.м) та обмежена точками 1-2-3-4-1;

частина земельної ділянки, яка огороджена та зайнята багаторічними насадженнями, і ймовірно перебуває у користуванні ОСОБА_3 , входить до складу (розташована в межах) земельної ділянки площею 0,0116 га з кадастровим номером :28:001:0932, , що розташована по АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 . Площа даної частини ділянки становить 0,0112 га (112 кв.м) та обмежена точками 1-2-3-4-5-6-7-8-1.

Застосовані норми права

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 316, 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як передбачено ч. 1 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів установлені ст. 16 ЦК України.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову.

Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні, в тому числі правомочностей користування майном.

Підставою для подання такого позову є вчинення іншою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування, володіння і розпоряджання майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Зібрані докази, зокрема:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15 липня 2015 року №4/17, складений Державною інспекцією сільського господарства в Хмельницькій області (т. 1 а.с. 7), та збірний кадастровий план земельної ділянки (т. 1 а.с. 10);

- акт обстеження земельної ділянки від 4 серпня 2015 року №4/100, складений старшим державним інспектором сільського господарства в Хмельницькій області Цимбалюком О.П. (т. 1 а.с. 8) та припис про усунення порушення вимог земельного законодавства від 4 серпня 2015 року №4/5 (т. 1 а.с. 11);

- лист департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради від 22 травня 2015 року №Ко-4973-15 (т. 1 а.с. 12);

- листи Управління з питань екології та контролю за благоустроєм міста Хмельницької міської ради від 29 жовтня 2015 року №01-05/984 (т. 1 а.с. 70) і від 13 листопада 2015 року №01-05-1047 (т. 1 а.с. 69);

- акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 31 серпня 2018 року №419-ДК/638/АП/09/01/-18 та від 23 січня 2019 року №9-ДК/18/АП/09/01, складені Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (т. 1 а.с. 73, 74);

- листи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20 липня 2018 року №К-520/0-638/6-18, від 3 грудня 2018 року №29-22-0.45-7547/2-18, від 29 січня 2019 року №К-520/2-41/6-19, від 28 лютого 2019 року №10-22-0.45-1315/2-19 (т. 1 а.с. 75-78);- достовірно вказують на те, що ОСОБА_3 самовільно зайняв частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки, засадив її багаторічними земельними насадженнями та встановив на ній паркан із металевої сітки.

В суді ОСОБА_3 визнав ту обставину, що на теперішній час він користується спірною земельною ділянкою.

Згідно довідок Адміністративної комісії виконавчого комітету Хмельницької міської ради №11-06-90 від 12 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 71) та №Ц-27513 від 17 вересня 2018 року (т. 1 а.с. 72) постановою адміністративної комісії від 10 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів), його звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме неправомірні дії ОСОБА_3 як суміжного землекористувача призвели до порушення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Отже, суд першої інстанції правомірно поклав на ОСОБА_3 зобов`язання з усунення порушення прав ОСОБА_1 .

У справі відсутні достатні та об`єктивні докази про належність розміщених на спірній земельній ділянці багаторічних насаджень та паркану з металевої сітки на праві власності ОСОБА_5 , тому доводи апеляційних скарг про те, що саме останній повинен відповідати за пред`явленим позовом, є необґрунтованими.

Незалучення ОСОБА_5 до участі у справі в суді першої інстанції не вплинуло на правильність вирішення спору.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на неналежну оцінку судом зібраних доказів є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтуються на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 лютого 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Салоїд Н.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 47