№ 201/4689/19
провадження 2-р/201/23/21
УХВАЛА

10 лютого 2021 року м. Дніпро

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву представника позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України і ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт» і приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України і ОСОБА_1 18 квітня 2019 року звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ТОВ «КП-Комфорт» про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння, позовні вимоги не змінювалися, але уточнювалися і доповнювалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Зазначене рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили.

По справі постановлювалися та ухвалювалися різні судові рішення.

Представник позивача ОСОБА_1 02 лютого 2021 року звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення суду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вище викладеного та зазначеного, а також враховуючи, що статтю 271 ЦПК України не передбачено обов`язкового виклику учасників справи для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, тому суд вважаю за можливе розгляд вище вказаного питання здійснювати у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає заяву необґрунтованою і не підлягаючою задоволенню.

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає заяву необґрунтованою і не підлягаючою задоволенню.

Судом в судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового приміщення № 1003 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт» і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., реєстровий номер 735, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29574021 від 12 травня 2016 року.

Витребувати на користь держави в особі Фонду державного майна України () з володіння ОСОБА_2 житлове приміщення № 1003 гуртожитку літ. А-12, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07 травня 2016 року, укладеному між ОСОБА_2 і Товариством з обмеженою відповідальністю КП «Комфорт», посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., реєстровий номер 735, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29574021 від 12 травня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт» на користь Фонду державного майна України () судові витрати по сплаті судового збору з кожного окремо по 2 305 грн. 20 коп., а всього в сумі 4 610 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт» і приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна про витребування з чужого незаконного володіння відмовити. Вище вказане судове рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи зі змісту зазначеної статті зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В заяві про роз`яснення рішення необхідно зазначити, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Також слід вказати, що вище вказане рішення є зрозумілим, судом при розгляді справи досліджені всі обставини справи, розглянуті конкретно всі заявлені позовні вимоги, їх формулювання знайшли своє вірне відображення в зазначеному рішенні суду, в рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по всім заявленим позовним вимогам надано висновок суду та в рішенні суду містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права, а тому з урахуванням зазначеного та вище викладеного ухвалене судом рішення не є незрозумілим, крім того слід зазначити, що заявник у своїй заяві фактично просить суд зазначити у рішенні відомості стосовно права власності на житлове приміщення, тобто фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, в зв`язку з чим буде внесено зміни у суть рішення, а не його роз`яснення (викласти більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі) його, як це передбачено ст. 271 ЦПК України.

Пунктом 21 постанови № 14 пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК (1618-15) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що у зазначеному судовому рішенні немає протиріч та недоліків, що усуваються шляхом їх роз`яснення, в ньому дана оцінка всім доводам і доказам, що у встановлений законом спосіб надавались сторонами, є посилання на норми закону на підставі яких постановлене рішення та на докази, які судом взяті до уваги, а також в мотивувальній частині рішення вказано підстави, з яких суд прийшов до відповідних висновків.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення не має, а заява не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної вище заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява про роз`яснення судового рішення не обґрунтована, не підтверджена, безпідставна та відсутні передбачені законом підстав для її задоволення, а тому суд вважає за необхідне у її задоволенні відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 7, 13, 89, 258-261, 271, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Представнику позивача ОСОБА_1 в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України і ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт» і приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко Ірина Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення і витребування з чужого незаконного володіння відмовити.

Суддя