Ухвала

01 червня 2021 року

м. Київ

справа № 607/17859/20

провадження № 61-8540ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манчука Сергія Григоровича на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 в розмірі 2 318 грн, ОСОБА_4 в розмірі 2 318 грн, ОСОБА_5 в розмірі 2 318 грн, що в сумі становить 6 954 грн.

В ході підготовчого судового розгляду ОСОБА_2 заявила клопотання, в якому просила призначити у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручити судово-експертній установі Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - Львівський НДЕКЦ), на вирішення якої поставити питання про те: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході підготовчого судового розгляду ОСОБА_1 також заявив клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи, проведення якої доручити Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз, посилаючись на те, що вказана експертна установа розташована у віддаленій зоні можливого протиправного впливу зі сторони позивача на результат експертизи.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено. Клопотання ОСОБА_2 задоволено. Призначено у справі судову генотипоскопічну (генетичну) експертизу. На вирішення перед експертами поставлено таке питання: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проведення експертизи доручено експертам Львівського НДЕКЦ. Попередні витрати, пов`язані оплатою вартості цієї експертизи покладено на ОСОБА_1 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манчука С. Г. залишено без задоволення, а ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року - без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Манчук С. Г. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктами 12, 14 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: призначення експертизи; зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки ухвала місцевого суду про призначення експертизи та зупинення провадження у справі переглядалася в апеляційному порядку на підставі пунктів 12, 14 частини першої статті 353 ЦПК України, які відсутні в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на касаційне оскарження деяких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на оскарження таких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями та основними засадами цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності строку розгляду справи судом та сутнісним змістом касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Манчука С. Г. про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Манчука Сергія Григоровича на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко