Номер провадження: 22-ц/813/2356/21
Номер справи місцевого суду: 520/977/13- ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/977/13- ц

Номер провадження: 22-ц/813/2356/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

- апелянт - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Пучкової І.М. 05 грудня 2019 року,

встановив:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду міста Одеси з вищевказаним позовом, згідно якого просить: 1) визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 05.01.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є.; 2) визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, підписаний ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 21.05.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Щукіною JI.C.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , який був батьком ОСОБА_4 . Після звернення ОСОБА_4 до державного нотаріуса із заявою про прийняття про спадщини, з`ясувалось про наявність заповіту від 03.08.2007 року, складеного між ОСОБА_5 та незнайомою особою, яка не перебувала у родинних стосунках зі спадкоємцем на користь ОСОБА_2 ..

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011 року заповіт від 03.08.2007 року визнано недійсним.

Через відсутність у ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спадкове майно остання звернулася з позовною заявою до Одеської міської ради про визнання права на спадкування за законом.

28.09.2012 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позовна заява ОСОБА_6 до Одеської міської ради про визнання права на спадкування за законом задоволена. Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

05.01.2007 року було складено заповіт на цю квартиру між ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є., за реєстровим № 3-9. Позивачка вважає, що на час посвідчення заповіту у ОСОБА_5 спостерігався процес психічного розладу, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому, просить визнати заповіт від 05.01.2007 року недійсним (Т. 1, а. с. 2 - 4).

Після смерті позивачки ОСОБА_4 , яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , до участі у справі було залучено в якості правонаступника позивачки - ОСОБА_1 ..

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить визнати заповіт від 05.01.2007 року, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 недійсним (Т. 2, а. с. 71 - 74).

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений 05 січня 2007 року ОСОБА_5 , за реєстровим № 3-9, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 114,70 грн..

Рішення суд мотивоване тим, що на час укладання оспорюваного заповіту заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що підтверджується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 24.03.2014 року (Т. 2, а. с. 246 - 249).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2019 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що у останньому висновку експертів зазначено, що у зв`язку з недостатньою кількістю оригіналів рукописних зразків, неможливо точніше визначити період виконання рукописних записів у досліджуваній медичній картці ООПНД на ім`я ОСОБА_7 , у період з лютого 2004 року по березень 2011 року. Такий висновок експертів не можна вважати повним та об`єктивним, і взагалі методика експертів, яка дозволяє виконувати такі дослідження не передбачає таку тривалість виконання й технічну можливість виконання експертизи досліджування документів тривалістю 15 років.

Оскаржуване рішення 05.12.2019 року фактично ухвалене заочно за відсутності сторін які беруть участь у справі. Тому, таке рішення, керуючись цивільними процесуальними нормами, не відповідає законові та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції допустив грубі порушення процесуального права. У мотивувальній частини рішенні суду зазначено, що є рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2012 року, яким позов ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права на спадкування за законом задоволено. Визнано право власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 52 кв. м..

В оскаржуваному заповіті, складеним ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 від 05.01.2007 року, зазначено особу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої заповідач заповів довічно проживати у зазначеній квартирі. Вказана особа має пряме відношення до спірного спадкового майна, яке судом не визнається. Рішення суду грубо порушує її процесуальні та матеріальні права. ОСОБА_8 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_3 , її права власності на спірне спадкове майно порушено (Т. 3, а. с. 11 - 14).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 р.. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 13 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки № PCNL-502/006/2007 (майнова порука), відповідно до умов якого Іпотеко давнем передано в іпотеку нерухоме майно - житлову квартиру під АДРЕСА_2 , яка належала Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва (серія ЯЯЯ №505022), виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16.01.2007р., зареєстрованого КГІ «ОМБТІ та РОН» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.01.2007р., реєстраційний номер 17650118, номер запису: 253 в книзі: 50к-35.

26 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариство «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н та договір відступлення права вимоги №б/и від 26.11.2010р., згідно яких, у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України, AT «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL-502/006/2007 від 13.03.2007р. та договором іпотеки № PCNL-502/006/2007 від 13.03.2007р.

Представник скаржника вказує на те, що експертиза від 24.03.2014р. №139. яка була врахована при винесенні оскаржуваного рішення, а саме висновок експертної комісії був зроблений на припущеннях, які не мають заздалегідь встановленої сили.

Всі висновки, які зроблені експертною комісією та зафіксовані в акті, поверхневими, які містять лише процитовані записи лікарів, взяті з медичної картки заповідача, в зв`язку з чим, вважаємо, що це не є належним доказом для прийняття оскаржуваного рішення.

Також, апелянт вважає за необхідне звернути увагу суду на той факт, що позивач оскаржує заповіт від 05.01.2007р., який нібито вчинений заповідачем в стані, в якому він абсолютно не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак, як підтверджується оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, вже після вчинення заповіту, 16.01.2007р., заповідач оформляє право власності, в зв`язку з чим отримує свідоцтво про право власності на квартиру під № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . В результаті чого, 31.01.2007р. заповідачу видається витяг №13413916 з реєстру прав власності на нерухоме майно номер запису: 253, в книзі: 50к-35.

Однак відповідний правовстановлюючий документ на право власності на квартиру позивач не оскаржує та не визнає його таким, що отриманий заповідачем в стані в якому він абсолютно не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Т. 3, а. с. 22 - 28).

У поясненнях ОСОБА_1 просить врахувати те, що із корисливою метою щодо заволодіння легковим автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель S420, 1995 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, адвокат ОСОБА_2 використовував дві підроблені довіреності, нібито підписані його померлим дідусем - ОСОБА_5 , складені і завірені приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним Ігорем Федоровичем, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною (Т. 3, а. с. 180 - 183).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2019 року (Т. 3, а. с. 93 - 94).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» призначено до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 95).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2019 року залишено без руху (Т. 3, а. с. 98 - 99).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 3, а. с. 115).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.04.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2019 року (Т. 3, а. с. 118 - 119).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.04.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 призначено до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 120).

05.11.2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

09.02.2021 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» разом з апеляційною скаргою надало до суду клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» своє клопотання обґрунтовує тим, що наявний в матеріалах справи висновок експертної комісії є необґрунтованим. Експертна комісія не у повному обсязі та не об`єктивно дослідила надані їм документи на дослідження, що викликає сумніви в правильності надання відповідного висновку, в зв`язку з чим вважає за необхідне, відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦІІК України клопотати перед судом про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, яку доручити іншому експерту.

Пропонує поставити перед експертом наступні питання:

1) В якому психічному стані знаходився ОСОБА_5 в момент складання ним заповіту від 05.01.2007р., складеного та підписаного 05.01.2007 року у 10 годин 10 хвилин на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого Державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за номером 3-9?

2) Чи міг ОСОБА_5 05.01.2007 року у 10 годин 10 хвилин під час складання заповіту від 05.01.2007р. на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого Державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за номером 3-9, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Мамчук І.В. підтримала клопотання про призначення експертизи та просила його задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Мацієвський Олександр Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , заперечував проти призначення у справі експертизи.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заперечувала щодо призначення у справі експертизи.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду клопотання про призначення експертизи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи клопотання про призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм процесуального законодавства, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення.

За правилами, передбаченими ст. ст. 5, 11, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з подання відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлених законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтями 102, 103, 104, 107 ЦПК України передбачено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу, (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових винятках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до 2 постанови пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. По справі судом зазначених умов призначення експертизи не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду від 10.02.2014 року призначено у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи - державні нотаріуси ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про визнання заповіту та договору дарування недійсними за документами посмертну судово-психіатричну експертизу.

Матеріали справи містять висновок посмертної судово-психіатричної експертизи.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи за поставленими питаннями. Тому, в задоволенні клопотання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи необхідно відмовити.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову в призначенні експертизи не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 103, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе