Дата документу 14.06.2021 Справа № 337/395/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/395/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1239/21 Бредун Д.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвоката Мамедової Інги Русланівни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 06 жовтня 2017 року близько 20 год. по вул. Задніпровська, 27 в м. Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та пішохода ОСОБА_3 , в результаті якої пішохід ОСОБА_3 , отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

Загиблий ОСОБА_3 був батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу № АК 5656592, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 (на той час студентка денної форми навчання), в особі представника адвоката Мелех Д.О., звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, і заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника не менше 115 200 грн., а також моральної шкоди в розмірі 9 600 грн.

За вказаною заявою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 76 800 грн., яка включала в себе відшкодування моральної шкоди в розмірі 19 200 грн. (по 9 600 грн. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ), та відшкодування ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 57ь600 грн.

Відповідачем заява була задоволена частково, у зв`язку з чим недоплачену суму страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 57 600 грн., представник позивача адвокат Мелех Д.О., просив стягнути з відповідача в судовому порядку на користь позивачки.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 60 600 грн., які складаються із: 57 600 грн. суми страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника; 3 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвокат Мамедова І.Р. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд неправильного визначився із характером спірних правовідносин, та не врахував, що до відносин, що виникли між Страховиком та позивам застосовуються норми спеціального Закону, яким передбачено, що шкода має бути оцінена та розрахована у порядку та в спосіб, який передбачено спеціальним Законом, у зв`язку з чим вважає, що відповідачем виконані зобов`язання перед позивачкою в повному обсязі. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 жовтня 2017 року приблизно о 20 год., біля будинку № 27 по вулиці Задніпровській у місті Запоріжжя відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 3492 від 07 жовтня 2017 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 6498.

Постановою слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області від 29 грудня 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000338 від 07 жовтня 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 111830 д/н НОМЕР_1 , станом на 06 жовтня 2017 року, згідно полісу № АК5656592, була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 (на той час студентка денної форми навчання), в особі представника адвоката Мелех Д.О., звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, і заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника не менше 115 200 грн., а також моральної шкоди в розмірі 9 600 грн.

За вказаною заявою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 76 800 грн., яка включала в себе відшкодування моральної шкоди в розмірі 19 200 грн. (по 9 600 грн. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ), та відшкодування ОСОБА_1 у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 57 600 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (ст. 1193 ЦК України, абз. 6 п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Положеннями ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ч. 4 ст. 1200 ЦК України розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Згідно з п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Таким чином, оскільки предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, мінімальний розмір якої встановлений діючим законодавством, а також зменшення якого є забороненим, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо помилкового незастосування судом вимог спеціального законодавства в розрізі необхідності поділу заподіяної шкоди на кількість учасників події, що стала причиною такої шкоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвоката Мамедової Інги Русланівни залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 14 червня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

О.В.Крилова