Справа № 125/965/20
Провадження № 22-ц/801/288/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 рокуСправа № 125/965/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу №125/965/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2020 року, повний текст якого складено 04 листопада 2020 року, ухвалене в складі судді Питель О.В.

встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що з 01.07.2019 працює на посаді інженера з безпеки руху ІІ категорії служби автотранспортного господарства Барського промислового майданчика Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Барський ЛВУМГ). Згідно з наказом № 4-к/тм від 30.03.2020, протягом дії карантину на період з 31.03.2020 по 10.04.2020 працівникам Барського ЛВУМГ встановлено віддалений режим роботи із знаходженням за місцем проживання. Ні наказ, ні додаток до нього не містить вказівки на адресу проживання позивача, за якою мала виконуватися робота. Під час проведення заходів з контролю за дотриманням режиму роботи було виявлено, що позивач відсутній за місцем поживання, про що керівництву подано службову записку. Наказом № 3-К від 10.04.2020 позивачу оголошено догану за недотримання обов`язків щодо віддаленого режиму роботи.

Позивач зазначив, що адреса, вказана у службовій записці ( АДРЕСА_1 ), не є ні місцем його проживання, ні реєстрації. Його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , фактично, він з сім`єю проживає по АДРЕСА_3 . Вказав, що 08.04.2020 дійсно залишив фактичне місце проживання приблизно на 15 хв. у зв`язку з необхідністю придбати в аптеці ліки від нападу кашлю, про що зазначив у письмових поясненнях щодо факту його відсутності за місцем проживання.

Підставами для скасування наказу про оголошення догани позивач вказав такі: наказ не містить посилання на конкретний пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку, який, на думку роботодавця, був порушений; залишення на 15 хв. місця проживання за описаних ним обставин не є дисциплінарним проступком. Позивач посилався також на ст. 60 КЗпП України, яка регулює режим дистанційної (надомної роботи). Вказував, що відносини між ним та роботодавцем регулюються саме цими нормами, оскільки відповідачі не привели свої накази про встановлення особливого режиму роботи у відповідність до КЗпП України. У зв`язку з наведеним, позивач просив скасувати наказ № 3-к від 10.04.2020 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на його користь 3500 грн витрат на правничу допомогу і 840,80 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення - задоволено повністю.

Скасовано наказ № 3-К від 10.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4340,80 грн (чотири тисячі триста сорок гривень вісімдесят копійок).

У позові ОСОБА_1 до Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» - відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовим у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 87). Недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції визнав встановленими посилаючись лише на твердження і пояснення самого позивача. Висновки суду першої інстанції в частині залишення позивачем місця роботи з поважних причин на думку апелянта є суперечливим. Водночас, апелянт вважає, що факт порушення позивачем трудової дисципліни є доведеним.

05 січня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Костюк Г.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими. Просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про прийняття на роботу № 102-к від 26.06.2019 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 01.07.2019 на посаду інженера з безпеки руху ІІ категорії у структурний підрозділ - служба автотранспортного господарства, Барський промисловий майданчик, Барське ЛВУМГ.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується статус Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (повне найменування) як окремої юридичної особи (скорочене найменування - ТОВ «Оператор ГТС України»), і відсутність у Товариства відокремлених підрозділів юридичної особи.

Згідно з даними копії посадової інструкції інженера з безпеки руху ІІ категорії служби автотранспортного господарства Барського промислового майданчику Барського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженої начальником Барського ЛВУМГ (копія, що долучена до матеріалів позовної заяви, не засвідчена, відсутня відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 . Однак у судовому засіданні було оглянуто належним чином оформлену копію), інженер з безпеки руху ІІ категорії підпорядковується начальнику служби автотранспортного господарства (п. 1.2.), призначається на посаду, переводиться на іншу посаду та звільняється з посади наказом начальника Управління за поданням начальника служби автотранспортного господарства (п. 1.3). У пункті 1.4. посадової інструкції вказано, що інженер з безпеки руху ІІ категорії у своїй діяльності керується, серед іншого, наказами, розпорядженнями, нормативними документами та локальними актами Товариства, Управління, правилами внутрішнього трудового розпорядку, а за п. 7.1.1 він несе персональну відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з Положенням про Барське ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженого генеральним директором ТОВ «Оператор ГТС України», копія якого наявна в матеріалах справи, Барське ЛВУМГ є структурним підрозділом Товариства і не є юридичною особою. Керівництво діяльністю ЛВУМГ здійснює начальник, який підзвітний і підконтрольний головному інженеру Товариства, накази та інші розпорядчі акти Товариства є обов`язковими для виконання начальником ЛВУМГ (п. 6.1., 6.2.).

Відповідно до даних копії посадової інструкції начальника Барського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України», затвердженої генеральним директором ТОВ «Оператор ГТС України» (із змінами та доповненнями) (п. 4.4., 4.6., 4.7.), начальник видає накази та розпорядження по ЛВУМГ, підписує документи, зокрема фінансові, що складаються під час діяльності ЛВУМГ, приймає на роботу (призначає/переводить на посаду) та звільняє з роботи (посади) працівників ЛВУМГ, застосовує до них заходи дисциплінарного стягнення та матеріального заохочення відповідно до внутрішніх документів Товариства, затверджує посадові та робочі інструкції працівників.

На виконання наказу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 229 від 25.03.2020, Барським ЛВУМГ за підписом в.о. начальника управління ОСОБА_6 був прийнятий наказ № 4-к/тм від 30.03.2020 «Про встановлення особливого режиму роботи працівників Барського ЛВУМГ протягом дії карантину». Цим наказом, копія якого наявна в матеріалах справи, встановлено на період з 31.03.2020 по 10.04.2020 особливий режим роботи для працівників Барського ЛВУМГ, згідно з Додатком до наказу, а саме, віддалений режим роботи зі знаходженням за місцем проживання. Згідно з п. 3 цього наказу, працівники, зазначені у Додатку 1 до наказу, повинні самостійно забезпечити дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України» та щоденний облік робочого часу з щоденним наданням відповідної інформації безпосередньому керівнику (начальнику служби, дільниці, станції, керівнику групи). За п. 4 цього наказу начальники служб, дільниць, станцій, керівники повинні були забезпечити ведення обліку робочого часу працівника з урахуванням наданої ним інформації щодо щоденного ведення обліку робочого часу та обсягу виконаних працівником завдань, доручень та/або робіт. У додатку 1 до цього наказу зазначено прізвище ОСОБА_1 , його посаду, назву структурного підрозділу, табельний номер, дату карантину. Наказ не встановлює порядку проведення заходів контролю за дотриманням працівниками режиму роботи зі знаходженням за місцем проживання, як і не встановлює конкретних осіб, які мали б здійснювати такі заходи контролю.

Згідно з інформацією, зазначеною у копії довідки № 745 від 10.07.2018 про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

За даними довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА-БАР» про фактичне місце проживання № 26 від 29.05.2020, ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 з 23.09.2018 проживає у житловому приміщенні АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією, зазначеною в довідці лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення Барської центральної районної лікарні (протокол № 55 від 22.05.2020), ОСОБА_7 перебуває в стані вагітності, строк - 17 тижнів.

Відповідно до витягу з наказу № 22 від 31.03.2020 Комунального некомерційного підприємства «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги», юрисконсульту ОСОБА_7 надана щорічна відпустка з 01.04.2020 по 27.04.2020.

Згідно з даними копії службової записки № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, виконаної друкованим способом, підписаної фахівцем з безпеки та охорони об`єктів Барського ЛВУМГ ОСОБА_4 , останній довів до відома начальника Барського ЛВУМГ те, що 08.04.2020 ним було проведено заходи щодо контролю за дотриманням режиму роботи зі знаходженням за місцем проживання працівниками Барського ЛВУМГ і перевірено 12 працівників за місцем проживання, серед яких і ОСОБА_1 , інженер з безпеки руху. У службовій записці вказано адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . За інформацією, зазначеною у записці, під час перевірки вказаних осіб було виявлено порушення вимог наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_1 були відсутні за місцем проживання.

Відповідачем до матеріалів справи долучено копію ще однієї службової записки фахівця з безпеки та охорони об`єктів ОСОБА_4 від 10.04.2020, виконаної рукописним способом. За змістом службової записки від 10.04.2020, ОСОБА_4 повідомив, що під час перевірки дотримання працівниками Барського ЛВУМГ вимог щодо особливого режиму роботи 08.04.2020 по вул. Соборній у м. Бар близько 15.10 год. він помітив ОСОБА_1 , який пересувався на приватному транспортному засобі. Під час проведення подальшої перевірки, того ж дня близько 15.45 год. вже був на вул. Каштановій та повторно зафіксував факт пересування ОСОБА_1 на приватному транспортному засобі. У цій службовій записці також зазначено: «в подальшому, факт порушення вимог наказу було викладено в службовій записці для прийняття мір у відповідності до чинного законодавства та внутрішніх нормативно-правових документів».

Пояснювальною запискою водія служби автотранспортного господарства Барського ЛВУМГ ОСОБА_5 підтверджуються обставини, викладені у службовій записці ОСОБА_4 від 10.04.2020.

На письмову вимогу начальника Барського ЛВУМГ Мандри В.В. від 10.04.2020 про надання письмових пояснень щодо фактів, викладених у службовій записці № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 надав письмові пояснення. Згідно з даними копії пояснювальної записки, позивач повідомив, що за час, який він перебував на карантині, з 31.03.2020 по 09.04.2020, на віддаленому доступі, не було здійснено жодної перевірки за дотриманням режиму роботи, ні за місцем прописки, ні за місцем фактичного проживання. ОСОБА_1 також зазначив, що 08.04.2020 близько 15.00 год. у нього вдома відбувся приступ алергії, оскільки приступ сам не пройшов і в нього не було таблеток, задля уникнення погіршення ситуації він поїхав в аптеку для придбання необхідних медичних препаратів. Вказав, що таке підтверджується чеком з аптеки. Це був єдиний вихід з дому і він був відсутній близько 15 хв.

За даними, зазначеними в копії фіскального чека ІКС ФН , чек передано 08.04.2020 о 15.54 год., серед придбаних ліків вказано таблетки «Цетрин», на необхідність придбання яких посилався позивач. Серед придбаних ліків у чеку зазначені ще 6 лікарських препаратів, шприци та вода для ін`єкцій.

Наказом № 3-к від 10.04.2020 Барського ЛВУМГ, витяг та копія повного тексту якого міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 та ще чотирьом працівникам Барського ЛВУМГ оголошені догани за недотримання обов`язків, визначених правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України. У додатках копії повного тексту наказу міститься посилання на службові записки ОСОБА_4 № ТОВСЛ-20-7358 від 03.04.2020 і № 7204СЛ-20-26 від 09.04.2020, та пояснюючі записки від усіх п`яти працівників, у тому числі ОСОБА_1 .

За інформацією, наведеною в копії листа ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВН-20-3010 від 13.05.2020 на ім`я ОСОБА_1 за зверненням останнього проводилась комплексна-перевірка, за результатами якої не було встановлено порушень процедур з боку керівництва Барського ЛВУМГ щодо застосування до ОСОБА_1 догани.

Згідно з п. 1.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», копія яких долучена до матеріалів справи, ці правила відповідно до Кодексу законів про працю України визначають трудовий розпорядок у Товаристві. За п.п а), б) п. 3.2. цих Правил до основних обов`язків працівника Товариства, серед іншого, входить дотримання трудової дисципліни, ефективне використання робочого часу, своєчасне виконання наказів і розпоряджень керівництва Товариства, завдань та обов`язків, передбачених його посадовою інструкцією. У розділі 5 «Робочий час і його використання. Час відпочинку» відсутні будь-які положення, які регулюють віддалений режим роботи працівників із знаходженням за місцем проживання.

Копією адвокатського запиту від 02.06.2020 підтверджується звернення адвоката Костюк Г.М. до генерального директора ТОВ «Оператор ГТС України» з приводу надання належно засвідчених копій документів, а саме: Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України», документів, якими визначено статус Барського ЛВУМГ і його начальника. Листом № ТОВВИХ-20-6736 від 15.06.2020 генерального директора ТОВ «Оператор ГТС України» ОСОБА_9 підтверджується надання засвідчених копій запитуваних документів.

Копією адвокатського запиту від 02.06.2020 підтверджується звернення адвоката Костюк Г.М. до начальника Барського ЛВУМГ з приводу надання належно засвідчених копій документів, а саме: наказів про прийняття на роботу, оголошення догани, встановлення особливого режиму роботи, Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Оператор ГТС України», документів, якими визначено статус Барського ЛВУМГ і його начальника. Листом № 7204ВИХ-20-163 від 10.06.2020 начальника Барського ЛВУМГ Мандри В.В. підтверджується надання засвідчених копій запитуваних документів.

Згідно з даними квитанції до прибуткового касового ордера № 34 від 28.05.2020, ОСОБА_1 сплатив адвокату Костюк Г.М. 3500 грн за підготовку та складання позову до суду на підставі Договору про правничу допомогу від 28.05.2020.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок (постанова ВС від 18.09.2019 у справі № 344/8219/16-ц).

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова ВС від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17).

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 60 КЗпП України, дистанційна (надомна) робота - це така форма організації праці, коли робота виконується працівником за місцем його проживання чи в іншому місці за його вибором, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій, але поза приміщенням роботодавця. При дистанційній (надомній) роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно прийняв пояснення представника позивача про те, що роботодавець мав би привести у відповідність до чинного законодавства свої нормативні документи. Однак, у судовому засіданні не було доведено, що наказ від 30.03.2020 № 4-к/тм «Про встановлення особливого режиму роботи працівників Барського ЛВУМГ протягом дії карантину» є дистанційною роботою у розумінні ст. 60 КЗпП України та на працівників не повинні поширюватися правила внутрішнього трудового розпорядку. Суд також приймає зауваження представника відповідача про те, що у самому тексті наказу міститься вимога про дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, що кореспондується зі змістом ст. 60 КЗпП України, у якій передбачено можливість поширення правил внутрішнього трудового розпорядку на працівників, що працюють дистанційно.

Як докази фактів винного вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем ТОВ «Оператор ГТС України» надані службові записки ОСОБА_4 , пояснюючу записку водія ОСОБА_5 , письмові пояснення ОСОБА_1 .

Оцінюючі названі докази суд першої інстанції правильно зазначив, що зі змісту службової записки ОСОБА_4 від 09.04.2020, на підставі якої був виданий оскаржуваний наказ про оголошення догани ОСОБА_1 , випливає, що ОСОБА_4 з метою контролю навідувався до працівників за місцем їх проживання, у тому числі й до ОСОБА_1 . У службовій записці від 10.04.2020 (конкретного часу її складення в записці не зазначено), яка була складена у той день, коли ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення щодо ситуації, у яких визнав той факт, що виходив з дому до аптеки, вже іншим чином описано ситуацію виявлення порушення з боку ОСОБА_1 . З цієї записки вбачається, що останнього помітили на вулиці Соборній під час пересування транспортним засобом, а не під час відвідування його за місцем проживання. Крім того, у записці від 10.04.2020 є посилання ще на якусь службову записку, яка була складена в подальшому для прийняття мір до порушника. Реквізитів цієї іншої записки не зазначено. У відзиві на позов представник ТОВ «Оператор ГТС України» описує ситуацію аналогічно змісту другої рукописної службової записки від 10.04.2020.

Водночас, в оспорюваному наказі про оголошення догани, який мав би бути виданий після повного вивчення ситуації ймовірного дисциплінарного проступку, тобто після ознайомлення зі змістом обох службових записок і письмових пояснень ОСОБА_1 , міститься посилання саме на першу надруковану службову записку від 09.04.2020.

Вказані суперечності представник відповідача у судовому засіданні пояснити не зміг.

Щодо написання ОСОБА_4 двох службових записок з приводу одного факту порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , представник відповідача пояснив тим, що друга службова записка була складена з метою уточнення обставин вчинення дисциплінарного проступку позивачем.

З приводу порядку проведення заходів контролю за дотриманням особливого режиму робочого часу, представник ТОВ «Оператор ГТС України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, пояснили, що жодних спеціальних документів з цього приводу не приймалося.

Жоден з наданих суду документів не встановлює правил здійснення заходів контролю за дотриманням особливого режиму робочого часу та відповідальних за проведення цих заходів осіб. Доказів того, що роботодавець уповноважив саме ОСОБА_4 на відвідування працівників за місцем проживання або відстеження їх пересування вулицями міста в робочий час суду не надано. Водночас, з переліку додатків до оскаржуваного наказу (службових і пояснюючих записок) вбачається, що такі контрольні заходи здійснював ОСОБА_4 щонайменше двічі - 03.04.2020 і 09.04.2020.

Водночас, такі процедури, які можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність працівника, повинні бути чітко врегульовані локальними нормативними актами і належним чином доведені до відома усіх працівників. У самому наказі про встановлення особливого режиму роботи (п 3.1. наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020) передбачено, що працівники самостійно забезпечують дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку та щоденний облік робочого часу.

Оцінюючи обставини, що були встановлені під час розгляду справи, судом першої інстанції правильно встановлено таке: 08.04.2020 позивач залишив місце проживання у робочий час, час його відсутності міг бути більшим, ніж 15 хвилин, однак не більшим, ніж 35 хвилин (інше не доведено). Причиною залишення місця проживання - було відвідування аптеки. Перед виходом позивач повідомив безпосереднього керівника. Таким чином, судом було встановлено, що позивач вчинив дію (залишення місця роботи), чим порушив правила внутрішнього трудового розпорядку, між дією та порушенням є причинний зв`язок. Однак, виходячи зі змісту правової позиції Верховного Суду (постанова ВС від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17), у діях ОСОБА_1 відсутня вина, оскільки суд вважає причину виходу поважною, відтак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку.

Крім того, суд першої інстанції під час ухвалення рішення правильно виходив з того, що: адреса, вказана у службовій записці ( АДРЕСА_1 ) і наказі про встановлення особливого режиму роботи, не є ні місцем проживання позивача, ні реєстрації; у наказі про накладення дисциплінарного стягнення відсутнє посилання на конкретний пункт Правил внутрішнього трудового розпорядку; наявні дві службові записки щодо вчинення ОСОБА_1 одного проступку, зміст яких не доповнює одна одну, а суперечить, що ставить під сумнів їх достовірність; у самому наказі про встановлення особливого режиму роботи (п 3.1. наказу Барського ЛВУМГ № 4-к/тм від 30.03.2020) передбачено, що працівники самостійно забезпечують дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку та щоденний облік робочого часу, з щоденним наданням інформації безпосередньому керівнику, що, зі слів позивача, було зроблено, однак не перевірялося роботодавцем під час накладення дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного висновку про задоволення позову до ТОВ «Оператор ГТС України», оскільки судом правильно встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку.

Вирішуючи, чи підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», суд першої інстанції вірно виходить з того, що згідно з нормами ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. За ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до встановлених обставин справи Барське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» не має статусу юридичної особи чи відокремленого підрозділу юридичної особи, а є лише структурним підрозділом юридичної особи - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Таким чином, Барське ЛВУМГ не має цивільної процесуальної правоздатності і не може бути відповідачем у справі, тому судом першої інстанції у позові до Барського ЛВУМГ відмовлено правомірно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» залишити без задоволення, а рішення Барського районного суду Вінницької області 30 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун