№ 207/520/20
№ 2/207/245/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивача Багмет Д.С. , представника відповідача Горкун Д.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/520/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 108229 гривень 13 копійок , оскільки 28 березня 2014 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг , у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву та отримала кредит у розмірі 15500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . Відповідачка отримала кошти , але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала .

У судовому засіданні представник позивача Багмет Д.С. заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що 28 березня 2014 року між відповідачкою ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір , відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 15500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на кредитний рахунок . Відповідачка була ознайомлений з правилами надання банківських послуг . Строк дії картки до останнього дня січня 2018 року . Останнє поповнення відповідачкою на кредитну картку були 14 вересня 2017 року у розмірі 200 гривень . Відповідачка активно користувалася кредитною карткою , змінювала кредитний ліміт , оформлювала послугу «оплата частинами» на придбання товарів , це свідчить про те , що відповідачка була ознайомлена з умовами та правилами надання банківського кредиту . «Оплата частинами» списувалася з кредитного ліміту , це передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг , але кредитній ліміт був вже у мінусі . Кредитній ліміт в Анкеті-заяві не встановлено та строк кредиту , термін дії кредитної картки не зазначено . У 2019 році відповідачка проходила в банку ідентифікацію клієнта , що свідчить про те , що вона була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг . Анкета-заява , яку підписувала відповідачка , це є форма кредитного договору . Вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачці не було . Вважає , що застосування позовної давності не може бути , оскільки відповідачка користувалася картою , яка діяла до 2018 року . З позовом до суду банк звернувся в 2020 році до спливу строку позовної давності . Також , відповідачка визнала те , що має заборгованість по кредиту . Просить позов задовольнити у повному обсязі .

Відповідачка ОСОБА_1 заявлений позов не визнала і пояснила , що заборгованість у розмірі 108229 гривень 13 копійок не відповідає дійсності та є незаконною , оскільки виплати за товари «оплата частинами» були виплачені . Кредитний ліміт за картою був 15000 гривень . У зв`язку з матеріальними труднощами не мала змоги сплачувати кредит , вона звернулася до банку про реструктуризацію кредиту або надання кредитних канікул , але їй було відмовлено . Користувалася картою , знала про наявність заборгованості по кредиту , із заробітної плати у неї були відрахування на погашення кредиту до грудня 2019 року , потім вона була звільнена з роботи та не мала змоги сплачувати кредит . Просила у задоволенні позову відмовити . У подальшому у судове засідання не явилася .

Представник відповідачки ОСОБА_3 заявлений позов не визнав і пояснив, що дійсно відповідачка ОСОБА_1 у 2014 році звернулася до АТ КБ «Приватбанк» і отримала кредитну карту , користувалася кредитними коштами , це вона не заперечує . Просить звернути увагу на те , що позивач самостійно здійснив операцію щодо збільшення кредитного ліміту . Відповідачка користувалася кредитним лімітом у розмірі 15000 гривень , але нараховані відсотки не передбачені Анкетою-заявою . Позивач в обґрунтування позову вказав , що відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором , яка згідно розрахунку станом на 12 січня 2020 року складає 108229 гривень 13 копійок , з яких : заборгованість за тілом кредиту 59910 гривень 76 копійок , заборгованість за відсотками на прострочений кредит 14065 гривень 25 копійок , заборгованість за пенею 28623 гривні 16 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 5129 гривень 96 копійок , з чим відповідачка категорично не згодна , оскільки розрахунок заборгованості не відповідає дійсності . Позивач не надав жодних доказів того , що відповідачка отримала грошові кошти в обсязі , які вказані у розрахунку . Відповідачка ОСОБА_1 дійсно заповнювала Анкету-заяву для отримання кредиту з лімітом у розмірі 15000 гривень . Відповідачка Умови та правила надання банківських послуг не отримувала та під розпис з ними ознайомлена не була . Письмову вимогу про дострокове повернення кредиту відповідачка не отримувала , представник позивача визнала , що зазначеної вимоги не було , що порушує статтю 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов , про які вважав узгодженими банк . Також , тіло кредиту збільшено , пеня нарахована з квітня 2017 року , але відповідачка фактично не користувалася кредитом. Свого розрахунку тіла кредиту немає . Отже , підстави для задоволення позову відсутні , оскільки в Умовах та правилах надання банківських послуг не зазначено , що строк дії кредиту відповідає строку дії карти . Вважає , що позовні вимоги безпідставні та не відповідають дійсності . Крім того , позов поданий позивачем у березні 2020 року з пропуском строку позовної давності , оскільки сторони строк договору окремо не визначили , а погодили строк кредитування , термін закінчення кредитування та термін щомісячного виконання зобов`язання . Просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та у задоволенні позову відмовити .

Суд , вислухавши представника позивача , відповідачку та її представника , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 28 березня 2014 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг , у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву та отримала кредит у розмірі 15500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку , що підтверджується Анкетою-заявою ( а.с. 12 ) .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором на 12 січня 2020 року складала 108229 гривень 13 копійок , з яких : заборгованість за тілом кредиту 59910 гривень 76 копійок , в тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 798 гривень 76 копійок , заборгованості за простроченим тілом кредиту 59112 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками на прострочений кредит 14065 гривень 25 копійок , заборгованість за пенею 28623 гривні 16 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 5129 гривень 96 копійок ( а.с. 6 - 11 ) .

При цьому матеріали справи не містять підтверджень , що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними , підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку , а також те , що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови , зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та зокрема саме у зазначеному в цих документах , що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того , роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) , яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування , що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг , відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами , пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту , надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма , що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору , оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати , що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог , передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов , про які вважав узгодженими банк .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) , а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України : при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені в постановах Верховного Суду . Окрім цього в ч. 5 , 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено : висновки щодо застосування норм права , викладені у постановах Верховного Суду , є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт , що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права , викладені у постановах Верховного Суду , враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права .

Наданий суду витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 13 ) не підписаний відповідачкою , що спростовує доводи представника позивача про ознайомлення відповідачки з правилами надання банківських послуг .

Тому не підлягають стягненню заборгованість за відсотками на прострочений кредит 14065 гривень 25 копійок , заборгованість за пенею 28623 гривні 16 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 5129 гривень 96 копійок .

Відповідачка ОСОБА_1 користувалася карткою , отримувала кошти банку , про що свідчить розрахунок заборгованості та останній раз погашала заборгованість 14 вересня 2017 року у сумі 200 гривень ( а.с. 6 - 11 ) .

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку .

Суд вважає , що дії відповідачки по сплаті заборгованості свідчили про визнання нею свого боргу , у відповідності з ч. 3 ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності з цього часу починається заново , тому доводи представника позивача про сплив позовної давності суперечить наданим суду доказам .

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання , з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства , зокрема ст. 625 , 1048 ЦК України 2003 року позивачем не пред`являлося .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором .

Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети , підписаної сторонами , не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак , враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів . Відповідачкою та її представником не надано свій розрахунок заборгованості тіла кредиту і не спростовано його нарахування позивачем . Таким чином , стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 59910 гривень 76 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту 59910 гривень 76 копійок , в тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 798 гривень 76 копійок , заборгованості за простроченим тілом кредиту 59112 гривень 00 копійок.

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено частково , тому судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 1046 - 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Набережна Перемоги , 50 , ідентифікаційний код юридичної особи : 14360570 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 59910 гривень 76 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту 59910 гривень 76 копійок , в тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 798 гривень 76 копійок , заборгованості за простроченим тілом кредиту 59112 гривень 00 копійок , судові витрати 1163 гривні 57 копійок .

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба