Провадження № 2-о/235/277/21
Справа № 235/2802/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , а саме, що заявник є її онуком, у зв`язку з відмінностями написання їх прізвищ в документах та встановлення факту смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк Донецької області.

Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до судового засідання не з`явився. До суду 05.05.2021 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, заперечень проти заявлених вимог не надав.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 липня 1991 року, заявник, прізвище, ім`я та по батькові якого зазначено російською мовою як « ОСОБА_3 » народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк, батьками зазначені: батько « ОСОБА_4 », мати « ОСОБА_5 » (а.с.9).

В паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , виданому 22.01.2020 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказане як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Донецьк (а.с.7).

В свідоцтві про народження батька заявника, прізвище якого російською мовою вказано як « ОСОБА_4 », його батьками зазначені: батько - « ОСОБА_6 », мати - « ОСОБА_2 » (а.с.8). Таке написання їх прізвищ, імен та по батькові збігаються з відомостями в свідоцтві про їх одруження, в якому також зазначено (російською мовою), що « ОСОБА_2 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Донецьк (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько заявника помер, в свідоцтві про смерть НОМЕР_2 , виданому 14.11.1996 року, його прізвище, ім`я та по батькові українською мовою вказані ОСОБА_7 (а.с.12).

20.05.2019 року на ім`я матері батька заявника був виданий паспорт № НОМЕР_3 , в якому її прізвище, ім`я та по батькові українською мовою зазначені як ОСОБА_2 , із зазначенням дати народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Донецьк Донецької області (а.с.13).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерті №4887 та довідкою про причину смерті, виданими 27 жовтня 2020 року Республіканським бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я так званої «Донецької Народної Республіки» (а.с.19-20, 23).

Заявник, будучи спадкоємцем після смерті бабусі, не має можливості прийняти спадщину, у зв`язку з різним написанням їх прізвищ.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачає, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Аналізуючи матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинного зв`язку підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно являється рідною бабусею громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стосовно вимог про встановлення факту смерті суд зазначає наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р встановлено, що м. Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У проведенні державної реєстрації смерті відмовлено, у зв`язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5 підставою для державної реєстрації смерті, крім іншого, є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

На даний час лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті фізичної особи, видана органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України, не визнається на території України та не може бути підставою для реєстрації смерті на території України.

Оцінюючи лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті, яка видана органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, суд виходить з того, що смерть фізичної особи - громадянина України - на окупованій території є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи - громадянина України.

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, так звані «намібійські винятки» - є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений висновок полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смерті і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Тому суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті оцінки медичних документів про смерть фізичної особи - громадянина України, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території, зразків, визначених законодавством України, можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Встановлення факту смерті, заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», статтями 3, 4, 5, 10, 76, 77, 78, 79, 89, 263-265, 315-319, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Донецьк Донецької області, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк Донецької області, Україна, причина смерті: набряк головного мозку. Ішемічний інсульт правої гемісфери на фоні церебрального атеросклерозу.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), адреса: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, буд.148, .

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2021 року.

Суддя С.М. Хмельова