Справа №591/471/18
Провадження № 2-др/591/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника відповідача Руденка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 адвоката Руденка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Громадської організації «Громадське телебачення» про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Громадської організації «Громадське телебачення» про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

16 лютого 2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Руденка А.С. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, за яким просить вирішити питання про витрати понесені відповідачем на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 такі в сумі 8 986грн. 20 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2021 року вказана заява призначена до розгляду в судовому засіданні на 15 червня 2021 року о 09 год. 00 хв.

22 лютого 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Пономарьової В.М. надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового рішення, в яких зазначає, що проти заяви заперечує, оскільки представником відповідача ОСОБА_4 не було зроблено ніяких заяв (не надано доказів) про судові витрати під час останнього судового засідання, яке відбулося 01 лютого 2021 року за його участю, що є підставою для відмови у розгляді заяви. Крім того, відзив на позовну заяву не містив попереднього розрахунку судових витрат, які були понесені або очікувалися у зв`язку з розглядом справи, що є підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.

Відсутня підстава для заявлення відповідачем вимог про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, бо дії позивача не можна вважати не обґрунтованими. Статтею 255 ЦПК України встановлено підстави закриття провадження у справі, серед яких є - відсутність предмету спорту.

Щодо складу витрат, які представник відповідача ОСОБА_4 , заявив до стягнення (судовий збір за апеляційну скаргу на ухвалу суду, поштові витрати, витрати на правничу допомогу). З огляду на ст. 133 ЦПК, поштові витрати не відносяться до складу судових витрат. Судовий збір, який був сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги на ухвалу про призначення судової експертизи, не може бути стягнутий з позивача, у зв`язку з тим, що в задоволені апеляційної скарги йому було відмовлено. Про витрати на правничу допомогу в першій заяві по суті (відзиві на позовну заяву) представником відповідача не було заявлено, відзив не містив попереднього розрахунку судових витрат. Копії Договору про надання професійної правничої допомоги від 28 квітня 2018 року та Акту здачі-прийому виконаних робіт від 11 лютого 2021 року не мають ідентифікаторів, що дозволяють встановити їх належність до справи №591/471/18, тобто викликають сумнів, тим паче, що у двох інших судах знаходяться на розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (справа №592/14792/17 Зарічний районний суд м. Суми, №303/7289/17 Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області), зазначений договір та акт можуть відноситися до тих справ.

Таким чином, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат та докази подана з порушенням ЦПК України, відзив на позовну заяву не містив попереднього розрахунку судових витрат, закінчився строк на вирішення питання про судові витрати, провадження закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору з огляду на практику Верховного Суду України, що була оприлюднена під час розгляду справи по суті (т. ІІ а.с.29-30).

12 березня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Руденка А.С. надійшла відповідь на заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких вважає заяву обґрунтованою, оскільки до матеріалів справи надано документи, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги у справі № 591/471/18 (т. ІІ а.с.33-34).

16 березня 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Пономарьової В.М. надійшли заперечення на відповідь представника відповідача ОСОБА_4 щодо заяви про ухвалення додаткового рішення . Так зазначає, що само по собі пред`явлення позову з вимогами про спростування не конкретних цитат з інтерв`ю, а окремих висловів, які були інтерпретацією почутого (прочитаного) та, як наслідок, закриття судом провадження у справі, не можуть бути достатнім свідченням необґрунтованості дій позивача. Просить суд відмовити в заяві про винесення додаткового рішення (т. ІІ, а.с.51-52).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Руденко А.С. заяву про стягнення понесених витрат підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Руденка А.С., вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 28 квітня 2018 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Руденко А.С. (т.І, а.с.234-235).

Відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт адвокатом Руденко А.С. надано ОСОБА_1 професійну правничу допомогу на загальну суму 9097 грн.70 коп. (т. 4 а.с.236). На підтвердження зазначеної суму надано суду звіт до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28 квітня 2018 року по справі №591/471/18 (т. 4 а.с.237).

Згідно копії прибуткового касового ордеру №11 адвокатом Руденко А.С. прийнято від ОСОБА_1 9097 грн.70 коп.(т. 4 а.с.238).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Однак, відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначені положення гарантують особі право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 зробив висновок, що з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 , частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивачів як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивачів, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2 ст.44 ЦПК України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).

Вирішуючи питання про закриття провадження у вказаній справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, судом в ухвалі від 01 лютого 2021 року встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, ОСОБА_2 як на підставу позову послався на розміщену на сервісі Youtube та в інтернеті інформацію, проте просив визнати недостовірною не цю інформацію чи окремі її цитати, а власне інтепретування почутого (прочитаного).

Отже, відсутні підставою вважати, що звернення до суду з зазначеним позовом свідчить про необгрнутовані дії позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначені представником відповідача вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 142 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Руденка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Громадської організації «Громадське телебачення» про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 21 червня 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко