Справа № 463/8372/20
Провадження № 2/463/362/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 10871,83 гривень, з яких: 7052,13 гривень - основний борг; 2745,05 гривень - інфляційні втрати; 1074,65 гривень - 3% річних.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем природного газу за місцем проживання та використовує такий для власних побутових потреб. Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачеві послуги, однак, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплачувала повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ станом на 31.07.2020 року становить 10871,83 гривень, з яких: 7052,13 гривень - основний борг; 2745,05 гривень - інфляційні втрати; 1074,65 гривень - 3% річних. Відповідач не зверталася до ТзОВ «Львівгаз збут» із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалася послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак, взаємних прав і обов`язків, що з таких випливають. Позивач зазначає, що оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на умовах договору, а й на вимогах закону, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг, просить позов задовольнити.

Справа поступила до суду 09.09.2020 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.09.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

З огляду на карантинні обмеження, суд неодноразово йшов назустріч учасникам справи та відкладав судові засіданні з тією метою, щоб кожен мав можливість відстояти свою позицію перед судом.

В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.

Перед тим, як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Також, суд розглянув абсолютно усі клопотання учасників справи, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2021 року, за клопотанням представника позивача закрито провадження у даній справі, в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 7052,13 гривень (на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Представник позивача Стернюк В.А. 07.06.2021 року в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних просить задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 07.06.2021 року в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Разом з тим, подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 07.06.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2019 року, скасовано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЛКП «Господар» № 2422 від 13.05.2020 року (а.с.7).

Аналогічна інформація підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області (а.с.18).

Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. № 476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за № 1382/27827 (надалі Правила постачання).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Крім того, відповідно до абз.2 п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем.

ТОВ «Львівгаз збут» є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187. Факт сплати споживача за поставлений природній газ а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента).

Згідно з п.11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.

Відповідно до п.14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач не зверталась до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають.

Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Закріплена у п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо аргументів позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зауважує, що статтею 625 ЦК України передбачено право вимоги кредитора у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, а тому аргументи позивача щодо застосування до відповідача цієї норми як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованими.

ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживач не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплачувала повністю вартість спожитого газу, а тому, у відповідача станом на 31.07.2020 виникла заборгованість у розмірі 10871,83 гривень, з яких: 7052,13 гривень - основний борг; 2745,05 гривень - інфляційні втрати; 1074,65 гривень - 3% річних, що підтверджується наданим суду розрахунком (а.с.2-4, 6). Відповідач не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

Приписами частини 1 статті 12 Закону «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента).

Згідно з фінансовим станом абонента заборгованість за газопостачання становила 7052,13 гривень, яка відповідачем сплачена, що підтверджується копією розрахунку заборгованості, наданим представником позивача (а.с.6, 56).

У зв`язку з цим, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2021 року, за клопотанням представника позивача закрито провадження у даній справі, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 7052,13 гривень (на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Надаючи оцінку розрахункам позивача щодо інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд приходить до переконання, що такі проведені у визначеному порядку із застосуванням вірних формул та показників індексу інфляції, а тому сумнівів у своїй правильності не викликають.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 2745,05 гривень - інфляційних втрат та 1074,65 гривень - 3% річних.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.16).

Керуючись ст.ст.10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» 2745,05 гривень (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень 05 копійок) - інфляційних втрат та 1074,65 гривень (одна тисяча сімдесят чотири гривні 65 копійок) - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» 2102,0 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», місцезнаходження: 79039, м.Львів, вул.Золота,42, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя Грицко Р.Р.