Справа № 188/1487/20
Провадження № 2/188/84/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Олійник В.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі - відповідач 4).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що спірним нерухомим майном є будівлі гаражів, 1964 року побудови, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 загальною площею приміщень 125,7 кв. м та 64,4 кв.м.

Позивач стверджує, що з липня 2000 року вона протягом двадцяти років добросовісно, безперервно та відкрито володіє і безоплатно користується вказаними будівлями гаражів, власниками яких є відповідачі. Власники гаражів та їх спадкоємці не вживали жодних дій, які б перешкоджали позивачу володіти і користуватися вказаними будівлями, у тому числі не ініціювали витребування цього майна з чужого володіння. Ці гаражі отримані відповідачами як майнові паї при розпаюванні колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) «Самарське», однак з моменту розпаювання відповідачі цими гаражами не користувалися.

Таким чином, спірне нерухоме майно понад 10 років перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача, але вона не може належно розпоряджатися вказаним майном у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів.

Позивач, посилаючись на ст. 344 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, просить суд:

визнати за нею право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю гаража 1964 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень 125,7 кв.м;

визнати за нею право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю гаража 1964 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею приміщень 64,4 кв.м.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрите провадження за правилами загального позовного провадження і призначене у справі підготовче засідання на 18 січня 2021 року.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов визнали, проти задоволення позову не заперечували.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦПК України передбачає,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1); обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4).

В судовому засіданні встановлено, що спірним нерухомим майном є гаражі, 1964 року побудови, один з яких розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень 125,7 кв.м, другий - за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею приміщень 64,4 кв.м.

Це майно було збудоване колгоспом ім. Мічуріна, який у 1994 році було реорганізовано в КСП «Самарське». Вказана обставина не підлягає повторному доказуванню, оскільки встановлена судовими рішеннями Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області:

від 25.03.2014 по цивільній справі № 188/209/14-ц , яке набрало законної сили 04.04.2014;

від 12.03.2010 по цивільній справі 2-266/2010, яке набрало законної сили 22.03.2010.

Ці судові рішення оприлюднені на офіційному сайті «Єдиний Державний реєстр судових рішень».

Згідно з накладною № 15, виданою 11.06.2000 КСП «Самарське», членам КСП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 виділено на майнові паї будівлі шести гаражів загальною вартістю 44 271 грн (а.с.20).

На час звернення позивача до суду з цим позовом троє з указаних у зазначеній накладній осіб померли.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Самарською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.6). На підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 12.09.2000 і зареєстрованого в реєстрі за № 78, спадкоємцем є позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії АЕР № 612105, виданим 19.03.2002 державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори на право на земельну частку (пай) (а.с.7).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.11).

Згідно з довідкою № 389, виданою 25.09.2020 Самарською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 (а.с.13), яка подала заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30117455, виданому 05.04.2012 приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу Свириденко Л.В. (а.с.12).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.16). На підставі заповіту, посвідченого секретарем Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 12.09.2008 і зареєстрованого в реєстрі за № 465, спадкоємцем є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НВХ № 133592, виданим 26.10.2016 державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори на земельну ділянку (а.с.17-19).

Починаючи з липня 2000 року протягом двадцяти років позивач добросовісно, безперервно та відкрито володіє і безоплатно користується зазначеними будівлями гаражів.

Власники гаражів та їх спадкоємці не вживали жодних дій, які б перешкоджали позивачу володіти і користуватися вказаними будівлями, у тому числі не ініціювали питання про витребування цього майна з чужого володіння.

Відповідачі цей факт визнали у своїх заявах до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова №5) при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У справі, що розглядається, добросовісність володіння позивача полягає в тому, що при заволодінні спірним нерухомим майном позивач отримав на це дозвіл від власників майнових паїв, не укладаючи при цьому з ними ніяких правочинів. Надалі, власники та спадкоємці померлих власників майнових паїв не заперечували проти володіння і користування позивачем спірним нерухомим майном. Вказаним особам було відомо та жоден з них не заперечував проти подальших намірів позивача володіти та користуватися будівлями гаражів по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відкритість володіння полягає в тому, що позивач жодним чином не приховував факт знаходження спірного нерухомого майна у його володінні, відкрито його використовує в особистих цілях, забезпечуючи збереження будівель, а також їх охорону. При цьому відповідачам, які проживають в селі Самарське та м. Першотравенськ, відомо про те, що з липня 2000 року по цей час позивач володіє та користується спірними будівлями.

Безперервність володіння полягає в тому, що позивач з липня 2000 року протягом всього строку набувальної давності володіє та користується будівлями гаражів без будь-яких перерв.

У пункті 11 Постанови №5 міститься роз`яснення, що, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідно до п. 13 Постанови №5 можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Пунктом 14 Постанови №5 Пленуму передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності нa це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, спірне нерухоме майно понад 10 років перебуває у безперервному, відкритому та добросовісному володінні та користуванні позивача, але вона не може розпоряджатися цим майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд дійшов висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає повному задоволенню.

Рішенням виконавчого комітету Самарської сільської ради від 26.06.2020 №18 спірному нерухомому майну присвоєно окремі поштові адреси:

АДРЕСА_2 (а.с.21).

З технічного паспорту на гараж, розташований по АДРЕСА_1 , вбачається, що будівля складається з двох приміщень гаражів, площа одного з яких становить 62,8 кв.м, другого 62,9 кв.м, загальна площа приміщень будівлі складає 125,7 кв.м (а.с.22-26).

З технічного паспорту на гараж, розташований по АДРЕСА_2 , вбачається, що будівля складається з одного приміщення гаража, загальна площа приміщення будівлі складає 64,4 кв.м (а.с.28-32).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

За висновком про грошову оцінку гаража розташованого за адресою АДРЕСА_1 , його ринкова вартість складає 39 441,00 грн (а.с.27).

За висновком про грошову оцінку гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , його ринкова вартість складає 20 892 грн (а.с.33).

Загальна вартість спірного майна становить 60 333 грн, що і є ціною позову.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 складає 2 102 грн.

Виходячи із визначеної ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі в розмірі 840,80 грн, про що до позову додана квитанція банку від 27.10.2020 (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому (а.с. 4).

На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-82, 141, 200, 206, 263-265, 273, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 ,

РНОКПП НОМЕР_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: 52722, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_6 , ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю гаража 1964 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень 125,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю гаража 1964 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею приміщень 64,4 кв.м.

Судові витрати залишити на позивачу ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда