Справа № 263/6786/21
Провадження №2/263/1927/21
УХВАЛА

10 червня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Кулик С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту Соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 , з позовом до Департаменту Соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, Державни України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути з Державного бюджету України на її користь, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 11 790,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним.

За змістом статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 1175 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2019 у справі № 686/23445/17 висловлена позиція, що вимога відшкодувати матеріальну шкоду, завдану визнаним неконституційним актом, що заявлена особою, яка обіймала посаду публічної служби, має розглядатися судами у порядку адміністративного судочинства.

Позов заявлено з приводу стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України 11790,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої суми разової грошової допомоги до 5 травня 2018 - 2019 років, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Позивач є особою, яка отримала статус учасника бойових дій та має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, проте позивач була позбавлена можливості її отримати через прийняття нормативно правового акту, який в подальшому був визнаний неконституційним, однак хоче отримати недоотриману допомогу, а не компенсацію чи іншу виплату, яка не стосується основної виплати.

Враховуючи обов`язковість висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, та те, що даний спір пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються позивача, як учасника бойових дій, що наділяє правом на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а тому, цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, керуючись приписами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , з позовом до Департаменту Соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, оскільки даний спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту Соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В.Кулик