Справа № 331/2994/21
Провадження № 2/331/1799/2021
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

11 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Солодовніков Р.С., перевіривши додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Бахчисарайський комбінат «Будіндустрія», третя особа: Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 07.06.2021 звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ПрАТ Бахчисарайський комбінат «Будіндустрія», третя особа: Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна.

Вивчивши матеріали заяви прихожу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту обґрунтована тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач виявив арешт на зазначеній квартирі, який накладений постановою Жовтневого районного управління відділ ДВС у м.Запоріжжя, правоприємником якого є - Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро). Позивач був боржником у виконавчому провадженні, сплатив борг, а тому державний виконавець був зобов`язаний скасувати арешт майна, чим порушено імперативні норми Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на ст.41 Конституції України і ст.321 ЦК України позивач просить вилучити (скасувати) обтяження у вигляді арешту в порядку позовного провадження.

Як випливає з доданих до позову документів, спірна квартира на праві власності належить позивачу.

За повідомленням Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), що державним виконавцем ВДВС Жовтневого РУЮ винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА 944137 від 16.06.2004 з метою виконання наказу №9/96 від 10.04.2004 виданого Господарським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бахчисарайський комбінату «Будіндустрія» боргу в сумі 22523,37 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із чч.35 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до абз.5 п. 1 та 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розд.VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа вчиняла відповідні дії, оскільки виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач у позові посилається на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження в порядку виконання судового наказу №9/96 від 10.04.2004, виданого Господарським судом Запорізької області.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального Кодексу України (далі ГПК), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ПрАТ Бахчисарайський комбінат «Будіндустрія» є сторонами виконавчого провадження, виконавчий документ судовий наказ за яким накладено арешт, та в рамках якого державним виконавцем не здійснено певних дій чи допущена бездіяльність, чим порушені права боржника як власника арештованого майна, то після ухвалення рішення по суті спору судом господарської юрисдикції судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами Розділу VІ ГПК «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ГПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень,у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 пред`явив позов, зі змісту якого не випливає спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, у зв`язку з цим не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому належить дійти висновку, що позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій господарській справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавство встановлює іншу форму звернення та порядок вирішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції ВС, висловленій у постанові від 28.10.2020 у справі №204/2494/20.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 186, пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а якщо зазначені обставини встановлені після відкриття провадження у справі закриває провадження.

Враховуючи викладене, прихожу до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Бахчисарайський комбінат «Будіндустрія», третя особа: Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна, а тому приймається рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

У зв`язку із відмовою у відкритті вважаю необхідним одночасно вирішити питання повернення судового збору, відповідно до ст..7 ЗУ «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Бахчисарайський комбінат «Будіндустрія», третя особа: Олександрівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Суддя Р.С.Солодовніков