Справа № 308/1881/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна:

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить витребувати від ОСОБА_1 на свою користь щебінь, який влаштований як покриття на земельній ділянці (кадастровий номер :03:001:0215) за адресою: АДРЕСА_1 , у об`ємі 574 м.куб., з яких 20 м.куб. - щебінь фракції 5-10 мм, 30 м.куб - щебінь фракції 10-20 мм, 504 м.куб. - щебінь фракції 20-80 мм, 20 м.куб. - щебінь-висівка. А також стягнути понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у користуванні ТОВ «АВТОБАН» на підставі Договору про право тимчасового користування землею від 15.09.1997 перебувала земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0215, що за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, вказаний договір було поновлено терміном на 10 років згідно з Розпорядженням №42 голови Ужгородської державної адміністрації Закарпатської області від 17.02.2010 та Рішенням № 157 Великолазівської сільської ради від 20.07.2010. За час користування вказаною земельною ділянкою позивачем було облаштоване щебеневе покриття, зокрема, було завезено 574 м.куб. щебеню (з яких: 20 м.куб. - щебінь фракції 5- 10 мм, ЗО м.куб - щебінь фракції 10-20 мм, 504 м.куб. - щебінь фракції 20-80 мм, 20 м.куб. - щебінь- висівка), чим здійснено поліпшення земельної ділянки. Згодом, з реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався про продаж Великолазівською сільською радою згаданої земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0215 громадянину ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 404 від 20.11.2017. В той же час, останній, набувши право власності на земельну ділянку, не набув права власності на належне позивачу поліпшення земельної ділянки (щебінь), який підлягав відокремленню при припиненні договору оренди. Таким чином, щебеневе покриття вибуло із володіння позивача та знаходиться у ОСОБА_1 без достатньої правової підстави. Оскільки останній не забезпечив повернення позивачу здійснених ним поліпшень, виникла потреба у судовому захисті порушених прав, шляхом витребування вказаного майна, як безпідставно набутого (в порядку ст. 1212 ЦК України).

14.03.2018- Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі - судом) відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

18.05.2018- судом закрито провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

16.07.2018- постановою Апеляційного суду Закарпатської області скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2018', справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

14.02.2019- судом задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

03.04.2019- судом задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання представник позивача Митровка Я.В. не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказує, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить провести розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того, просять відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Заперечуючи проти позову, посилаються на те, що до моменту набуття права власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 , така орендувалася ним на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного з Великолазівською сільською радою Ужгородського району № б/н від 31.07.2017. Відповідно до акту приймання-передачі вказаного об`єкта оренди, будь-які відомості про наявність будь-якого майна третіх осіб (зокрема, фракції щебеню) на вказаній земельній ділянці відсутні. Не було вказано таких відомостей і при укладенні договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. В подальшому, як власник земельної ділянки, відповідач виконав комплекс заходів щодо її облаштування належним чином, зокрема щебенем фракції 40, що підтверджується актом № 1 приймання-передачі виконаних робіт до договору від 26.09.2017 про виконання робіт (надання послуг), що укладений між ОСОБА_1 та ФОГІ ОСОБА_6 , видатковою накладною №3 від 27.09.2017 та видатковою накладною №4 від 14.10.2017.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Причин поважності неявки суду не повідомила. Крім того, просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених нею у відзиві. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що 07.03.2019 нею набуто на праві спільної часткової власності земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0215. В той же час, під час придбання майна від ОСОБА_1 жодне майно, зокрема і те, що належало б на праві власності позивачу, на земельній ділянці не перебувало. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2019 не містить посилання на наявність інших об`єктів матеріального світу, які розміщені на земельній ділянці, акт приймання-передачі, яким би передавалося від продавця покупцям інше майно, яке розміщене на земельній ділянці і могло б бути відокремлено від неї не пошкодивши земельну ділянку не складався. Окрім того, вказує, що позивачем не конкретизовано позовні вимоги щодо кожного з відповідачів. На думку відповідача, спірні правовідносини виникли між ТОВ «АВТОБАН» та Ужгородською районною державною адміністрацією, як сторонами договору на право тимчасового користування землею від 15.09.1997 відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Також зазначає, що наявність доказів про те, що у 2012 році позивачем були здійснені поліпшення земельної ділянки не доводить тих обставин, що відповідні покращення збереглись і станом на дату подання позову до суду, тобто станом на початок 2018 року, таке майно не було повернуто позивачу до цього періоду або компенсовано його вартість у встановлений законом спосіб. Крім того, у матеріалах справи містяться докази виконання ОСОБА_1 комплексу заходів щодо облаштування спірної земельної ділянки закупленим ним щебенем фракції 40.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Окрім того, відповідна інформація була розміщена на вебсайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Причин поважності неявки суду не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом з Договору на право тимчасового користування землею (в тому числі, на умовах оренди), Ужгородська райдержадміністрація на підставі Розпорядження П 342 від 09.1997 надала ТОВ «АВТОБАН» в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,20 га згідно з планом землекористування на умовах оренди строком на 10 років.

Згідно з Розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 17.02.2010 № 42 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поновлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою на умовах оренди (терміном на 10 років) Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» (для обслуговування автостоянки) на території Великолазівської сільської ради за межами населеного пункту. Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» поновлено договір оренди земельної ділянки, терміном на 10 років, що розташована на території Великолазівської сільської ради за межами населеного пункту, площею 0,1662 га, забудованих земель, для іншої комерційної діяльності.

Згідно з Рішенням Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.07.2010 № 157 «Про надання погодження на поновлення договору оренди», надано погодження на поновлення договору оренди 0,1662 га землі, яка використовується в комерційних цілях для обслуговування автостоянки ТОВ «АВТОБАН» з Ужгородською РДА.

З наведеного можна дійти висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» мало право користуватися на умовах оренди земельною ділянкою на території Великолазівської сільської ради за межами населеного пункту площею 0,1662 га. Так як строк оренди було поновлено на 10 років 17.02.2010 р., то право оренди позивача мало б тривати до 17.02.2020 р.

Судом також встановлено, що 31.07.2017 між Великолазівською сільською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено Договір оренди земельної ділянки б/н, за яким останньому передано в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 0,1662 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на території Великолазівської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0215

Факт передання вказаної земельної ділянки підтверджується Актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди № б/н від 31.07.2017.

Окрім того, відомості про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується відповідним витягом від 10.08.2017 № 94234939.

20.11.2017 між Великолазівською сільською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1662 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0215. Відповідні відомості про право власності 20.11.2017 були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.12.2017 № 108714228.

В судовому засіданні сідок ОСОБА_7 , який раніше був керівником товариства позивача було зазначено, що земельна ділянка, яка перебувала у оренді позивача незаконно була передана у користування ОСОБА_1 без попереднього припинення права користування цією земельною ділянкою позивачем. Водночас ним було підтверджено, що земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивача та була відчужена відповідачу ОСОБА_1 є однією і тією ж земельною ділянкою.

В той же час відповідачем ОСОБА_1 не заперечено ту обставину, що земельна ділянка площею 0,1662 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на території Великолазівської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0215 є тією ж земельною ділянкою, що перебувала у оренді позивача.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у сукупності щодо прав на земельну ділянку, яка перебувала у користуванні позивача та яка була передана відповідачу ОСОБА_1 суд доходить висновку про те, що це є одна й та ж земельна ділянка з огляду на повну ідентичність її площі, а також з огляду на її місцезнаходження на території Великолазівської сільської ради (на момент виникнення спірних відносин). Водночас суд враховує ту обставину, що у сторін не виникло спору про те, що вказана земельна ділянка раніше перебувала у користуванні позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас відповідачами не подано належних і допустимих доказів про те, що вони набули у власність іншу земельну ділянку, ніж та, яка попередньо перебувала у користуванні позивача, зокрема не надано доказів існування іншої земельної ділянки аналогічною площею 0,1662 га. за відповідним місцезнаходженням на території Великолазівської (на даний час - Баранинської ) сільської ради. Той факт, що у договорі оренди, укладеного з позивачем, не було зазначено кадастрового номеру земельної ділянки, не свідчить про те, що це різні земельні ділянки.

Щодо здійснення поліпшення земельної ділянки

Цивільним кодексом України питання поліпшення наймачем речі, переданої у найм врегульовано статтею 778, відповідно до якої наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини. Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

З вказаного випливає, що у разі можливості відокремлення поліпшень без шкоди майна, такі підлягають поверненню незалежно від того, чи була згода орендодавця на здійснення таких поліпшень. Враховуючи ту обставину, що щебінь як матеріал зберігає свої властивості при впливі на нього навколишнього середовища, а також влаштований як остаточне покриття земельної ділянки, що випливає із показів свідків та письмових доказів, наданих позивачем, то вбачається можливість його відділити від земельної ділянки без заподіяння останній шкоди.

Як випливає зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що ним за час тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди було здійснено її поліпшення, шляхом улаштування щебеневого покриття.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АВТОБАН» здійснило поліпшення земельної ділянки шляхом улаштування на ній щебеневого покриття, а саме було влаштовано покриття із 20 м.куб. щебіню фракції 5-10 мм, 30 м.куб. щебіню фракції 10-20 мм., 504 м.куб. щебіню фракції 20-80 мм., 20 м.куб. щебіню-висівки. Вартість вказаного матеріалу склала 78536, 96 грн. станом на 22.05.2012 р.

Вказане випливає із наданих позивачем Договору підряду від 24.04.2012 № 19, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) від 22.05.2012, Акту приймання виконаних будівельних робіт від 22.05.2012, Підсумкової відомості ресурсів в яких значиться про виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з улаштування щебеневого покриття на автостоянці АДРЕСА_1 , яка як встановлено судом була передана у користування, а потім набута у власність відповідачем ОСОБА_1 .

Вказані обставини додатково також підтверджуються, допитаними у судовому засіданні свідками ОСОБА_7 (керівник позивача) та ОСОБА_8 (керівник підрядної організації).

Таким чином, підтверджуються твердження позивача про наявність на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0215 здійсненого позивачем поліпшення (улаштування щебеневого покриття).

Як випливає зі-змісту наданого відповідачем ОСОБА_1 відзиву, останній також посилається на здійснення ним на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0215 комплексу заходів щодо облаштування її щебенем.

Щодо наданих відповідачем ОСОБА_1 Акту № 1 приймання-передачі виконаних до договору б/ н від 26 вересня січня 2017 року про виконання робіт (надання послуг), Видаткової накладної № 3 від 27 вересня 2017 року; Видаткової накладної №4 від 14 жовтня 2017 року, то хоч такі й підтверджують улаштування щебеневого покриття на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0215, однак вказана обставина жодним чином не спростовує факту здійснення поліпшення земельної ділянки позивачем раніше. Суд звертає увагу на те, що щебінь відноситься до родових речей, що обумовлює його взаємозамінність при поверненні. В той же час належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, зокрема які б підтверджували відсутність здійснених ним поліпшень на земельній ділянці, відповідачами не надано.

З матеріалів справи судом також встановлено, що 07.03.2019 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відчужив земельну ділянку площею 0,1662 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0215, громадянам ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2019, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 485.

Статтею 1212 ЦК України унормовані загальні положення про зобов`язання особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Така особа зобов`язана повернути законному власнику це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення з повернення безпідставно набутого майна застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, юридичний склад зобов`язання за ст. 1212 ЦК України виникає за наявності сукупності таких юридичних фактів: а) факту придбання або збереження майна боржником (боржником в цьому випадку є особа яка отримала майно); б) факту набуття або збереження майна іншої особи; в) факту відсутності (або якщо (підстава) відпаде в майбутньому) визначених законом підстав набуття права власності на спірне майно. Для виникнення зобов`язання за наслідком безпідставного набуття (збереження майна) майна за рахунок іншої особи вина боржника не має юридичного значення. Факт відсутності підстав набуття (збереження) майна у боржника має наслідком неправомірність наслідків з набуття майна та породжує зобов`язання, відповідно до ст. 1212 ЦК України, з повернення такого майна.

Окрім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем були здійснені поліпшення земельної ділянки, яка перебувала у оренді позивача, й такі поліпшення не були йому повернуті на час відчуження земельної ділянки орендодавцем відповідачу ОСОБА_1 , як і після подальшого відчуження такої земельної ділянки відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у володінні яких ця земельна ділянка перебуває на момент ухвалення судового рішення. Відповідачами не надано доказів на спростування цих обставин. Вказане обумовлює необхідність повернення поліпшення земельної ділянки, здійсненого позивачем, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які набули їх без достатньої правової підстави.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 76, 81,89, 141, 258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України суд, -

Ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» щебінь, який влаштований як покриття на земельній ділянці кадастровий номер :03:001:0215 за адресою АДРЕСА_1 у об`ємі 574 м.куб., з яких 20 м.куб. щебінь фракції 5-10 мм, 30 м.куб. щебінь фракції 10-20 мм., 504 м.куб. щебінь фракції 20-80 мм., 20 м.куб. щебінь-висівка.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» судовий збір у розмірі 881 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБАН» судовий збір у розмірі 881 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко