Справа № 454/2743/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я., Калиш В.О., Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд та просять визнати недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, поширену відповідачем в соціальній мережі «Facebook» інформацію, зобов`язати відповідача спростувати дану інформацію таким самим чином, шляхом розміщення резолютивної частини рішення в соціальній мережі «Facebook» та вибачень перед ними, стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 100000грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_1 55000грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивують наступним.

Позивачі є фізичними особами-підприємцями та здійснюють роздрібну торгівлю з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям.

Для здійснення торгівлі вони використовують торгові павільйони № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , № НОМЕР_3 на ринку ПП «Майдан».

21.09.2019р. ОСОБА_2 помітив, що якийсь чоловік здійснює зйомку на мобільний телефон павільйони АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 .

Він вийшов на вулицю та впізнав дану особу, ним був відповідач ОСОБА_3 , з яким він знайомий з 2013р. та який здійснював ремонтні роботи в будинку позивачів.

Останній повідомив, що прославить позивачів як аферистів з приводу неоплати будівельних робіт та продовжував знімати павільйони позивачів та позивача.

Наступного дня на ринку позивачу ОСОБА_2 знайому повідомили, що фотознімки торгових павільйонів позивачів та його знімки розміщено в соціальній мережі «Facebook» на сторінці під ім`ям користувача « ОСОБА_4 ».

Він перейшов на вказану сторінку соціальної мережі та виявив, що 21.09.2019р. о 12.00год. розміщено допис « ІНФОРМАЦІЯ_1 », до якого додано фотознімки його та торгових павільйонів АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 . Також, до даного допису було долучено відео, на якому відтворювалися зазначені павільйони та під час цього відповідач застерігав, щоб з позивачами не мати жодних справ, оскільки вони недоплачують працівникам та він мав такий випадок з ними.

Також, ним виявлено, що ті самі відео та фотознімки були розміщені 21.09.2019р. о 12.10год. та о 13.10год. користувачем « ОСОБА_4 » в дописі «Увага шахраї!!! ОСОБА_5 з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельників та недоплачують їм грошей. Всі хто постраждав від цих осіб прошу максимального розголосу, а хто ще там не був то вам туди не потрібно. Місця роботи с.Острів, ринок майдан павільйон 30 (тюлі штори).» на сторінці Інтерне-спільноти «Оголошення Червоноград, Сокаль, Соснівка» в соціальній мережі «Facebook», учасниками якої є понад 11000 осіб.

21.09.2019р. об 11.28год. фотознімок, на якому був зображений позивач ОСОБА_2 , була розміщена користувачем « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на сторінці Інтерне-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в соціальній мережі «Facebook», під якою написано коментар « ОСОБА_7 ».

23.09.2019р. о 10.17год. та об 11.17год. зазначені вище фотознімки та відео розміщені користувачем « ОСОБА_4 » в дописі «Увага увага увага аферисти Червонограда!!! ОСОБА_2 разом з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельні бригади яким не платять гроші. Я попався на цей гачок 7 років тому. Після цього в них працювало ще багато людей» на сторінці Інтерне-спільноти «Оголошення Червонограда» в соціальній мережі «Facebook», учасниками якої є 21000 осіб.

Зазначена інформація викладена в категоричній, стверджувальній формі, а тому не може бути оціночним судженням, є неправдивою, негативною і такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивачів як підприємців, внаслідок чого порушені їх особисті немайнові права, оскільки вони нікого не обманювали.

Позивачі зазнали душевних страждань, оскільки відповідач зганьбив їх перед знайомими, споживачами та рідними, висвітливши їх як злочинців (шахраїв), аферистів, брехунів.

Крім того, всі дописи відповідача супроводжувалися фотознімками із зображенням позивача ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаних дій відповідача зменшилася кількість клієнтів у позивачів, їм ніяково перед клієнтами та іншими працівниками ринку.

Поширена негативна інформація стала відома багатьом особам, оскільки під дописами розміщено коментарі, в тому числі з погрозами на адресу позивачів, щодо спалення належного їм майна тощо, а також вказані дописи були численно поширені іншими користувачами та учасниками інтернет-спільнот.

Вони витрачають багато часу для відновлення своєї репутації в суспільстві.

Дії відповідача також негативно вплинули на стан їхнього здоров`я.

Позивачі зазначили, що відповідач дійсно проводив будівельні роботи в належному їм будинку в 2013 році, які були оплачені в повному обсязі.

Останній мав намір надалі продовжити ремонт, однак вони запросили інших спеціалістів.

В липні-серпні 2019 року позивачі здійснювали ремонт в торгових павільйонах на ринку ПП «Майдан» та відповідач переконав робочі бригади щоб не проводити ремонту, оскільки вони можуть не отримати повної платні.

Також, відповідач здійснював підприємницьку діяльність на ринку ПП «Майдан» в павільйоні, який був розташований в охоронюваній зоні теплоцентралі. Дружина відповідача ОСОБА_8 здійснювала у вказаному місці торгівлю товарами для опалення приміщень.

01.09.2019р. позивач ОСОБА_2 звернувся в міську раду з приводу вказаного незаконно-збудованого приміщення павільйону, де ОСОБА_3 здійснював підприємницьку діяльність, яке за результатами перевірки було знесено.

Позивачі вважають, що вказані події стали причиною поширення відповідачем неправдивої інформації щодо них.

Позивачі та їх представники подали заяви, в яких позов підтримали, просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув. Представник відповідача неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду з різних підстав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно свідоцтва від 15.04.2005р., ОСОБА_9 змінила прізвище та ім`я на « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є фізичними особами-підприємцями та здійснюють роздрібну торгівлю з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, що стверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З характеристик від 17.10.2019р. вбачається, що заяв та скарг від сусідів на ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 він сусідів до КП «Червонограджитлокомунсервіс» не поступало.

З листа від 06.09.2019р. встановлено, що за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 щодо самовільно встановленої тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на території ринку «Майдан» на земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні наземної магістральної тепломережі та на яку встановлено обмеження щодо використання, з якої раніше на виконання рішення Господарського суду Львівської області демонтовано торговий павільйон ОСОБА_2 , зобов`язано ПП «Майдан» до 15.10.2019р. забезпечити демонтаж самочинно розміщених павільйонів, контейнерів на вказаній земельній ділянці, КП «Червоноградтеплокомуненерго» зобов`язано вжити дієвих заходів до ПП «Майдан» щодо забезпечення встановленого режиму використання охоронних зон магістральних теплових мереж.

З довідки від 10.10.2019р. встановлено, що ОСОБА_8 проживає разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

З представленого стороною позивачів відео встановлено, що на такому зафіксовано торгові павільйони. Також, особа, яка здійснювала відеозйомку, повідомив про те, що власниками цих павільйонів, зокрема павільйону № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 та його мама ОСОБА_6 набирають на роботу будівельні бригади та не платять їм гроші. Так, особа, яка здійснювала зйомку, проводив будівельні роботи в будинку останніх та вони з ним не розрахувалися та працівники, які проводили ремонт в належних останнім торгових павільйонах також не отримали плати за роботу, і тому не закінчили ремонту. Також, вказана особа закликала не мати з ними жодних справ.

З витягу із сторінки користувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальної мережі «Facebook» вбачається, що в пості від 21.09.2019р., опублікованому о 12.00год. з дописом під заголовком «Шахраї в Червонограді» розміщено фотознімки торгових павільйонів та позивача ОСОБА_2 .

З витягу із сторінки Інтернет-спільноти «Оголошення Червоноград, Сокаль, Соснівка» в соціальній мережі «Facebook» встановлено, що в пості від 21.09.2019р., опублікованому о 12.10год. та о 13.10год. з дописом «Увага шахраї !!! ОСОБА_5 з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельників та недоплачують їм грошей. Всі хто постраждав від цих осіб прошу максимального розголосу, а хто ще там не був то вам туди не потрібно. Місця роботи АДРЕСА_2 (тюлі штори).». До даного допису долучено фотознімки торгових павільйонів та позивача ОСОБА_2 .

З витягу із сторінки Інтернет-спільноти «Оголошення Червонограда» в соціальній мережі «Facebook» встановлено, що в пості від 21.09.2019р., опублікованому об 11.28год. користувачем « ОСОБА_4 », розміщено фотознімок торгових павільйонів та позивача ОСОБА_2 . Під вказаним фотознімком користувачем « ОСОБА_4 » розміщено коментар « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

З витягу із сторінки Інтернет-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в соціальній мережі «Facebook» встановлено, що в пості від 23.09.2019р., опублікованому о 10.17год. та 11.17год. з дописом: «Увага увага увага аферисти Червонограда!!! ОСОБА_2 разом з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельні бригади яким не платять гроші. Я попався на цей гачок 7 років тому. Після цього в них працювало ще багато людей». До даного допису долучено фотознімки торгових павільйонів та позивача ОСОБА_2 .

З витягу із сторінки користувача « ІНФОРМАЦІЯ_5 » соціальної мережі «Facebook» вбачається, що остання поширила розміщений користувачем « ОСОБА_4 » в допис на сторінці Інтернет-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » допис: «Увага увага увага аферисти Червонограда!!! ОСОБА_2 разом з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельні бригади яким не платять гроші. Я попався на цей гачок 7 років тому. Після цього в них працювало ще багато людей» з відповідними фотознімками, які зазначені вище.

17.10.2019р. відповідачем ОСОБА_3 отримано заяви позивачів про спростування вищезазначеної інформації, поширеної в соціальній мережі «Facebook», що встановлено із заяв, та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей

(стаття 68 Конституції України).

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

За змістом статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Частиною другою статті 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, п. 5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь /поведінки/ загальноприйнятим уявленням про добро та зло. Фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також, на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15, п. 21 вказаної постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, відповідно до положення ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

За ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Також, за ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, суд вважає вищезазначену поширену інформацію в соціальній мережі «Facebook» користувачем під ім`ям « ОСОБА_4 », недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивачів, їх честь, гідність та ділову репутацію.

Разом з тим. Зазначена інформація не є оціночним судженням в розумінні ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію», оскільки не є вираженням суб`єктивної думки та не містить у собі винятково оціночні судження, не є такою, де використовуються мовні засоби, зокрема гіперболи, алегорії, сатири, а навпаки містить фактичні твердження, які можуть бути предметом для перевірки, зокрема, правоохоронними органами, оскільки в дописах зазначено, що позивачі є брехунами, шахраями (поняття якого розкрито в ст.190 КК України «Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою» та яке є кримінально-караним діянням). В той же час будь-яких доказів перевірки та доведеності висвітлених в соціальній мережі відомостей не наведено в зазначених дописах, як і не надано суду.

В свою чергу, позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем.

З аналізу тексту спірного повідомлення вбачається, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивачів, оскільки в ній містяться відомості про події та факти, які не відповідають дійсності.

Крім того, зазначена недостовірна інформація розміщена поряд із фотознімками і відео, на яких зображено позивача ОСОБА_2 та його і позивачки ОСОБА_1 нерухоме майно, що додатково висвітлює останніх з негативної сторони без жодних підтверджень.

Також, позивачі є фізичними особами-підприємцями та здійснюють свою діяльність на ринку ПП «Майдан» в торгових павільйонах, які опубліковано відповідачем поряд з негативною інформацією, а тому її поширення завдає шкоди діловій репутації позивачів.

В той же час, згідно роз`яснень, які містяться в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Враховуючи наведене, відповідача слід зобов`язати спростувати поширену ним недостовірну інформацію. Правом зобов`язувати останнього вибачитися суд не наділений.

В Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009р. роз`яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 3 Конституції України регламентовано, що честь та гідність людини визнаються найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28 Конституції України).

Згідно ст.23 ч.2 п.4 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Згідно ст.275 ЦПК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України, зокрема, шляхом відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 280 ЦК України регламентовано, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано такої шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Зазначені роз`яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За викладених обставин, враховуючи характер немайнових втрат, ступінь зниження ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, який зазнав змін внаслідок поширення щодо позивача недостовірної інформації, що є предметом судового розгляду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. на користь ОСОБА_1 .

На користь ОСОБА_2 слід стягнути 15000грн., оскільки ступінь посягання на честь, гідність і ділову репутацію останнього є значно вищим в порівнянні з ОСОБА_1 , з огляду на висвітлення його особи поряд з недостовірною інформацією.

На думку суду, вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнали позивачі у результаті дій відповідача, спрямованих на приниження честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів витрати по оплаті судового збору у розмірі по 768,40грн. за вимогу немайнового характеру та за вимогу про відшкодування моральної шкоди пропорційно задоволеним позовним вимогам в цій частині, а саме: на користь ОСОБА_1 18% від сплаченого нею судового збору в сумі 345,78грн. та на користь ОСОБА_2 15% від сплаченого ним судового збору в сумі 288,15грн.

Також, з відповідача слід стягнути на користь позивачів по 6000грн. витрат на правову допомогу, що є пропорційним до задоволених позовних вимог останніх.

В задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на придбання флеш накопичувача у розмірі 94 грн. необхідно відмовити, оскільки це не є судовими витратами в розумінні ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , поширену ОСОБА_3 інформацію, а саме:

- На сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 » соціальної мережі «Facebook» в пості від 21.09.2019р., опублікованому о 12.00год. з дописом під заголовком «Шахраї в Червонограді»;

- На сторінці Інтернет-спільноти «Оголошення Червоноград, Сокаль, Соснівка» в соціальній мережі «Facebook» в пості від 21.09.2019р., опублікованому о 12.10год. та о 13.10год. з дописом «Увага шахраї !!! ОСОБА_5 з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельників та недоплачують їм грошей. Всі хто постраждав від цих осіб прошу максимального розголосу, а хто ще там не був то вам туди не потрібно. Місця роботи с.Острів, ринок майдан павільйон 30 (тюлі штори).»;

- На сторінці Інтернет-спільноти «Оголошення Червонограда» в соціальній мережі «Facebook» в пості від 21.09.2019р., опублікованому об 11.28год. користувачем « ОСОБА_4 », з приводу того, що ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_4 !»;

- На сторінці Інтернет-спільноти Оголошення Червонограда» в соціальній мережі «Facebook» в пості від 23.09.2019р., опублікованому о 10.17год. та 11.17год. з дописом: «Увага увага увага аферисти Червонограда!!! ОСОБА_2 разом з його мамою ОСОБА_6 затруднюють будівельні бригади яким не платять гроші. Я попався на цей гачок 7 років тому. Після цього в них працювало ще багато людей».

Зобов`язати ОСОБА_3 спростувати зазначену недостовірну інформацію тим самим чином, а саме шляхом розміщення резолютивної частини даного судового рішення в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на сторінці Інтернет-спільноти в соціальній мережі «Facebook» «Оголошення Червоноград, Сокаль, Соснівка», на сторінці Інтернет-спільноти в соціальній мережі «Facebook» «Оголошення Червонограда».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15000 (п`ятнадцять тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1114 (одна тисяча сто чотирнадцять)грн. 18коп. судового збору та 6000 (шість тисяч)грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1056 (одну тисячу п`ятдесят шість)грн. 55коп. судового збору та 6000 (шість тисяч)грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено 16.06.2021р.

Головуючий: М. Я. Адамович