Справа № 0417/6262/2012
Провадження № 2/202/46/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача звернувся до суду із позовом за змістом якого, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором Е/V072074 від 30.11.2007 у розмірі 66 364, 29 дол. США, та 10 000, 00 грн. солідарно з АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000, дол. США. Вказане зобов`язання було забезпечено порукою АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 . У зв`язку із невиконанням відповідачем, як боржником, умов кредитного договору виникла заборгованість, що станом на 13.01.2012 складає 67 615, 85 дол. США.

Зі сторони відповідача ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з нього боргу мотивуючи припиненням поруки з огляду на пропуск зі сторони позивача строку пред`явлення вимоги до поручителя.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30.11.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було підписано кредитну угоду № Е/V072074 (далі кредитний договір).

Згідно погоджених умов кредитного договору загальна сума кредиту складає 100 000, дол. США, термін повернення кредиту й окремих частин траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, але не пізніше 20.11.2017.

У відповідності до договору про видачу траншу № Е/V072074-1 від 30.11.2007 сторонами погоджено суму траншу у розмірі -100 000, 00 дол. США -п. 1.2. даного договору, розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.

Згідно п. 2.1.2. вказаного вище договору банк зобов`язався надати транш кредиту шляхом видачі готівки через касу (перерахування на рахунок …), у межах суми, обумовленої п.1.2. даного договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.10 Кредитної угоди № Е/V072074 від 30.11.2007.

Так, п.2.2.10 Кредитної угоди № Е/V072074 від 30.11.2007 позичальник зобов`язується належним чином оформити договір зазначені у п. 3.1. даної угоди, у забезпечення виконання зобов`язань за цією угодою і договором про видачу траншів.

Пунктом 3.1 Кредитної угоди № Е/V072074 від 30.11.2007 передбачено, що виконання зобов`язань позичальника за цією угодою і договором про видачу траншів забезпечується договором іпотеки № Е/V072074 та договором поруки № Е/V072074.

Для одержання траншу кредиту не пізніше дати планового одержання траншу кредиту позичальник зобов`язується надати в банк попередню вимогу в довільній формі з вказівкою суми траншу кредиту і терміну його надання п.2.2.1 договору про видачу траншу № Е/V072074-1 від 30.11.2007.

30.11.2007 у додатку № 1 до Договору про видачу траншу № Е/V072074-1 від 30.11.2007 погоджено графік погашення кредиту, відсотків і винагороди.

Також в забезпечення виконання боржником кредитного зобов`язання між позивачем та ОСОБА_2 30.11.2007 укладено договір поруки № Е/V072074 за яким сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів.

З метою забезпечення виконання боржником кредитного зобов`язання, 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ А-Банк було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000,00 грн.

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 13.01.2012 наявна заборгованість у розмірі 67 615, 85 дол. США, з яких заборгованість за тілом кредиту 51 269, 91 дол. США, заборгованість по відсоткам 12 784,29 дол. США, заборгованість з пені 3 561, 65 дол.США

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути із відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 171, 58 доларів США, яка утворилась у зв`язку із неналежним виконання позичальника своїх зобов`язань.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів через касу банку.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.

До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява на видачу готівки (пункт 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (пункт 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Отже, допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2019, справа № 539/1582/16-ц.

Однак, позивачем не надано первинних документів на підтвердження видачі кредитних коштів, у розмірі визначеному договором.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості, складений працівником банку, не є таким доказом та відповідно не може свідчити про існування заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено враховуючи відсутність доказів видачі кредитних коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст.509, 526,549,611,625,629, 1054 ЦК України, ст. ст.4,13,19,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30, ) до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49000, м. Дніпро, вул. Батумська, 11), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Г.О. Кухтін