Головуючий у І інстанції Шевченко О.А. Єдиний унікальний номер 263/3283/21
Номер провадження 22-ц/804/1561/21
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Ткаченко Т. Б.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Басівський Віталій Олександрович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року цивільну справу направлено за підсудністю до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Басівський В. О., подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив її скасувати та направити справу до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги на виключну підсудність справи, оскільки вона стосується спадкового нерухомого майна.

Відзивів на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про направлення цивільної справи за підсудністю до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи довідку про місце реєстрації відповідачів, слід керуватися положеннями ч. 1 ст. 27 ЦПК України, яка визначає підсудність розгляду справ за місцем їх знаходження.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України за загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 Постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки спір між сторонами виник з приводу поновлення строку на право набути право власності на спірну квартиру - нерухоме майно, тому висновок суду першої інстанції щодо визначення підсудності у цій справі за частиною першою статті 27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів, а не за місцезнаходженням нерухомого майна є помилковим

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 489/2055/19).

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, а цивільну справу - передати до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року - скасувати.

Справу направити до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

Т. Б. Ткаченко