Провадження № 2/947/1027/21
27.01.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Грабовій Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Одеська Універсальна Біржа «Вітязь» про визнання договору дійсним, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-346К від 07 травня 1999 року, укладений на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - дійсним. При цьому позивач посилається на те, що всі істотні умови угоди всіма сторонами були виконані повністю, відповідачка передала покупцям документи на квартиру, виселилась в обумовлений строк та знялась з реєстраційного обліку. Квартира була продана з торгів та перейшла новим власникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частках.Тобто, при укладенні даного договору сторони дійшли згоди про суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, умови угоди повністю виконані покупцями та продавцем, що вказує на те, що угода відповідала дійсній волі обох сторін. В подальшому - 26 травня 2009 року, державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. було посвідчено договір дарування, згідно якого ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 належну йому Ѕ частину квартири під АДРЕСА_1 , в корпусі №2. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , помер. 08 травня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а саме Ѕ частини вищевказаної квартири є ОСОБА_1 . Позивач зазначив, що на час укладення договору, в травні місяці 1999 року, ні він, ні відповідачка не знали, що договір, підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. На теперішній час позивач не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу укладеного на біржі нерухомості, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.
Позивач до судового засідання не з`явився, повідомлявся, представник позивача - адвокат Макаров І.М. надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, в зв`язку з чим, зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 07 травня 1999 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_2 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , який діяв від себе особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-346К, за умовами якого ОСОБА_2 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , продала, а ОСОБА_1 , який діяв від себе особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , придбали квартиру під АДРЕСА_1 , в корпусі №2.
Умови договору сторонами цілком виконані: покупці цілком сплатили вартість вищезазначеної квартири, а продавці одержали за продану квартиру обумовлену суму грошей, знялися з реєстраційного обліку за вказаною адресою і ніяких претензій матеріального характеру не пред`являли. Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований 01 червня 1999 року в КП «ОМБТІ та РОН» за №194-стр.33-кн.332пр. та квартира перейшла новим власникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частках.
26 травня 2009 року, державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. було посвідчено Договір дарування (р.№3-1648), згідно якого ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 належну йому Ѕ частину квартири під АДРЕСА_1 , в корпусі №2. 23 червня 2009р. Договір дарування був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
08 травня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (р.№838). Спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а саме Ѕ частини квартири під АДРЕСА_1 , в корпусі №2 є ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належачи спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 273, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-346К від 07 травня 1999 року квартири АДРЕСА_2 , укладений на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_2 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , який діяв від себе особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , з іншої сторони - дійсним.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2021р..

Суддя Огренич І. В.