справа № 278/3150/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Літинського А.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 6.12.2019 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявленого зазначає, що на час вчинення нотаріусом зазначеного виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і клопотань щодо розгляду справи іншим чином від учасників не надходило.

Проаналізував матеріали, подані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

4.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004048, згідно п. 7.1. якого відповідач надав позивачу кредит зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 0, 84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 7.3. такого договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за таким договором виступає іпотека будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

5.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір в забезпечення виконання вимог кредитного договору №ZRZ0GK00004048, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. (а.с. 8-9).

29.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №14644, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за договором кредиту № ZRZ0GK00004048 від 4.09.2007 року в розмірі 10 678, 58 доларів США (а.с. 10).

6.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3341 про звернення стягнення на нерухоме майно позивача садовий будинок, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , яке на підставі договору іпотеки від 5.09.2007 року передане в іпотеку відповідачу. За рахунок коштів, отриманих від реалізації такого нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" за договором кредиту від 4.09.2007 року шляхом перерахування коштів в сумі 14 766, 73 доларів США на рахунок відповідача (а.с. 4).

На підставі вказаного виконавчого напису 8.07.2020 року старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравцовою С.В. відкрито виконавче провадження №62500747 (а.с. 14).

Позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису від 6.12.2019 року існував спір щодо розміру заборгованості, оскільки відповідачем незаконно нараховувались комісія за користування кредитом, відсотки та пеня. Крім цього, позивач зазначає, що відповідач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що посилання позивача на безпідставність нарахованих комісії, процентів за користування кредитом є припущеннями та не підтверджені жодним належними доказами, а відповідно до умов договору строк його дії триває до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України "Про нотаріат").

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначене вище узгоджується з чисельними правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізував фактичні обставини справи, встановлені на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом не встановлено порушення законодавства, допущених приватним нотаріусом при видачі спірного виконавчого напису на підставі матеріалів, поданих відповідачем. Щонайменше, матеріали, подані позивачем, про це не стверджують.

Так, на підтвердження спірності документів, що слугували підставою для видачі виконавчого напису, позивачем подано копію кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем №ZRZ0GK00004048 від 4.09.2007 року, з п. 5.1. якого вбачається, що такий договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за таким договором.

Позивачем не надано суду жодних належних доказів в обґрунтування зміни відповідачем умов основного зобов`язання в частині строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки.

Відтак, суд погоджується з викладеною у відзиві відповідача позицією про те, що доводи позивача, якими обґрунтовано позовну заяву, є припущеннями, а позивачем не доведено факт наявності спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення спірного виконавчого напису.

Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення виготовлене 9 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян