Справа № 347/809/21
Провадження № 2/347/404/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Удудяк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

28.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј середньої заробітної плати по регіону. З часу ухвалення рішення, ним регулярно сплачувались аліменти. Однак на даний час його матеріальне становище погіршилось, з 19.06.2019 року він не працює, на його утриманні перебувають малолітня дочка ОСОБА_4 , 2020 року народження, та дружина ОСОБА_5 , яка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Жодного рухомого та нерухомого майна у його власності немає. Визначений судом розмір аліментів для нього є непосильним, оскільки після перебування в АТО стан його здоров`я погіршився, через, що він змушений був звільнитись. На даний час у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду, яку він не може ні сплатити, ні погасити. У зв`язку з цим, просив змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року з ј частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що твердження позивача про погіршення стану здоров`я, як на причину про зменшення розміру аліментів є безпідставними. Так, згідно виписок копій медичних документів доданих до позовної заяви відповідачем, ОСОБА_1 знаходився на лікуванні протягом 2015-2018 рр., при цьому протягом 2015-2019 рр. відповідач проходив службу у Національній поліції України, а отже мав право на безоплатне медичне обслуговування у відповідності до положень ст. 95 ЗУ „Про Національну поліцію. Жодних доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на лікування до позовної заяви ОСОБА_1 не додав. Відсутні також будь-які дані, які б підтверджували неможливість працевлаштуватися за станом здоров`я. В той же час, дружина позивача, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу при народженні дитини відповідно до ЗУ „Про державну допомогу сім`ям з дітьми. Акт обстеження матеріально-побутових умов життя відповідача є недопустимим доказом, оскільки складений депутатом Косівської міської ради Данильцівим В.М., оскільки депутати місцевих рад ненаділені відповідними повноваженнями. Також відповідачу відомо, що на даний час позивач перетнув кордон України, та знаходиться за її межами. Жодної участі у вихованні сина ОСОБА_3 , та у додаткових витратах на його утримання позивач не бере.

У відповіді на відзив, позивач ОСОБА_1 ствердив, що розмір аліментів визначений рішенням суду є для нього непомірним, оскільки на даний час він не працює, а відтак вважає, що і розмір аліментів повинен бути зменшений у відповідності до його матеріального становища, та стану здоров`я. Позивач не заперечує факт безоплатного медичного обслуговування, водночас звертає увагу суду, що чеки на придбання медикаментів роками не зберігає. Твердження відповідача про перетин ним кордону викликає багато питань, і даний факт може бути підтверджений тільки інформацією з бази даних, а не словами відповідача.

В запереченні щодо відповіді на відзив на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 ствердила, що жодних доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 не надав, натомість намагається емоційно переконати суд у своїй правоті. Відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт неможливості виконувати роботу за станом здоров`я, а безробіття не може бути причиною для зменшення розміру аліментів.

У відповіді на заперечення, позивач ОСОБА_1 зазначив, що на час ухвалення Івано-Франківським міським судом рішення 23.09.2016 року його сімейний стан був іншим, та він мав можливість сплачувати аліменти. Однак на даний час обставини змінились, через економічні фактори, факт нового працевлаштування відсутній, а відтак сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі він не спроможний.

Заяв, та клопотань учасниками справи не подано.

У заяві від 20.04.2021 року позивач ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_2 просила проводити розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю (а.с.69).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розглядуна 26.05.2021 року.

Ухвалою 26.05.2021 року відкладено розгляд справи на 14.06.2021 року у зв`язку з наданням відповідачу права на подання заперечень щодо відповіді на відзив.

В судове засідання призначене на 14.06.2021 року сторони не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку. Після розірвання шлюбу, малолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати разом з матір`ю ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , в розмірі ј від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.16).

Згідно з копією свідоцтва про народження відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

Як вбачається з копії виписного епікризу з історії хворого 1627116, копії довідки №156, виданої Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею 09.09.2016 року, позивач ОСОБА_1 з 30.08.2016 року до 09.09.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні торакальної хірургії ОКЛ (а.с. 10, 11).

З копії етапного епікризу за 2016 рік видно, що позивач знаходився під диспансерним наглядом з ІХ 2016 року (а.с. 12).

Відповідно до копії виписки з історії хвороби №1499 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в СМЗ УМВС України в Івано-Франківській області з 23.09.2016 року по 06.10.2016 року (а.с. 13).

25.04.2017 року ОСОБА_1 був консультований в консультативній поліклініці ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф. Г. Яновського НАМН України» (а.с. 14).

Відповідно до копії епікризу (історії хвороби №56) ОСОБА_1 знаходився на стацлікуванні невропатолога ДУ «ТВО МВСУ по Івано-Франківській області» з 09.02.2018 року по 20.02.2018 року (а.с. 15).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_4 з 15.02.2020 року по даний час (а.с. 18).

З копії трудової книжки позивача вбачається, що він був звільнений з останнього місяця роботи 27.06.2019 року та йому з 16.07.2019 року розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 19-20).

Позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 06.10.2015 року (а.с. 22).

Як вбачається з копій квитанцій від 16.03.2021 року, 16.04.2021 року, 18.05.2021 року, ОСОБА_1 сплатив на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 за березень-травень 2021 року - 6000 грн., 3000 грн., 3000 грн. відповідно (а.с. 45-47).

Відповідно до договору надання послуг №81 від 19.09.2020 року сину сторін - ОСОБА_3 надаються платні послуги у галузі програмування, (а.с. 57-58), та які оплачувалися відповідачем ОСОБА_2 з жовтня 2020 року по травень 2021 року, що підтверджується копіями квитанцій від 08.10.2020, 31.10.2020, 03.12.2020, 08.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 01.04.2021, 05.05.2021 (а.с. 59-66).

З абонементів на відвідування басейну вбачається, що ОСОБА_3 відвідує заняття з плавання, оплата за які становить 640 грн. за 4 заняття (а.с. 70).

Сума заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.04.2021 року становила 23 350,15 грн. (а.с. 68), а станом на 01.05.2021 року становить 20072,15 грн. (а.с. 67).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неможливістю сплачувати позивачем аліменти у раніше визначеному рішенням суду розмірі, та неможливістю вирішити даний спір в позасудовому порядку. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, який визначений судовим рішенням, та змінити спосіб їх стягнення з 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходів) на грошову суму у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), однак така обставина не може слугувати підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Позивач є здоровим, працездатним та зобов`язаний, відповідно до чинного законодавства України, утримувати свою дитину.

Твердження позивача про незадовільний стан здоров`я, також є неспроможними. Так, згідно наданих копій виписок медичних документів вбачається, що позивач проходив лікування, однак будь-яких даних про те, що за станом здоров`я позивачу встановлена група інвалідності, чи існують якісь обмеження щодо працевлаштування чи неможливості виконувати роботу, в матеріалах справи немає, а позивач не надав. Крім того, суд звертає увагу, що діагнози з якими позивач перебував на лікуванні (хронічний бронхіт) не дають підстав стверджувати про неможливість виконувати роботу за станом здоров`я.

Суд також констатує той факт, що перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2020 року народження, яка народилася в іншому шлюбі, не є безумною підставою для зменшення розміру аліментів. Оскільки, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд також звертає увагу, що у поданому позові ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме з ј частки з усіх видів заробітку (доходу) на грошову суму в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» становить з 1 січня: 2395 грн. грн : 2 = 1197,5 грн.

Аналіз вищенаведеної правової норми дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.

Проте, як встановлено судом, відповідач як одержувач аліментів категорично не погоджується на зміну способу їх стягнення, в той час як Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить переконання, що позов про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не підлягає до задоволення за безпідставністю вимог, крім того, відповідач як одержувач аліментів не погоджується на зміну способу їх стягнення, відтак суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На переконання суду, раніше визначений судовим рішенням розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини, та забезпечує її належний фізичний, розумовий та моральний розвиток.

На підставі ст. 180-182, 192 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись та керуючись ст. 10, 12,13, 19, 80-81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 ) про зміну способу стягнення та розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2021 року.

Суддя Ю. С. Кіцула