Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

представника позивача Лютої Н.О.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування піклування виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказують, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Родина ОСОБА_3 періодично перебувала на обліку, як родина, яка потрапила в складні життєві обставини.

Згідно з довідкою Білозірської сільської ради від 09.10.2020 № 5367 громадянка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дитина ОСОБА_4 без поважних причин систематично пропускав навчання в школі.

ОСОБА_1 офіційно чи неофіційно не працює. Останній раз отримувала соціальну допомогу на матір - одиначку за липень 2020 року у розмірі 2218,00 грн.

18 вересня 2020 до Білозірської сільської ради звернувся співмешканець ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_5 із заявою про те, що ОСОБА_1 необхідна термінова допомога. Зі слів громадянина ОСОБА_6 з`ясовано, що ОСОБА_7 зараз перебуває під наркотичним сп`янінням, а дитина сама. Служба у справах дітей виконавчого комітету повідомила працівникам Центру надання соціальних послуг та дільничним офіцерам поліції про звернення та негайно комісією виїхали до громадянки ОСОБА_3 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_3 від 18.09.2020 встановлено, що мама знаходилась у стані схожому на стан наркотичного сп`яніння.

Громадянці ОСОБА_1 було запропоновано пройти дослідження на виявлення наркотичних чи алкогольних речовин в організмі, вона відмовилася.

Неодноразово ОСОБА_1 була запрошена на засідання Комісії з питань захисту дітей, де їй пропонувалася допомога у вигляді тимчасового облаштування дитини до патронатної сім`ї з метою подолання складної ситуації в родині, оскільки матір неодноразово проходила лікування у психіатричній лікарні, чи матеріальна - у вигляді дров чи початків кукурудзи (качанів), а також під час комісій неодноразово піднімались питання щодо належного виконання нею батьківських обов`язків.

Враховуючи прохання дитини, в світлі з`ясованих обставин виявленого психологічного насилля та неадекватної поведінки матері, Комісія прийняла рішення негайно вилучити малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейним лікарем ОСОБА_8 було обстежено дитину і не виявлено ознак фізичного насилля над дитиною, та запропоновано проходження більш детальне обстеження у вигляді здачі аналізів.

18.09.2020 року дитину було тимчасово влаштовано до ОСОБА_9 , особи, з яким у дитини склалися гарні відносини, який мешкає за адресою АДРЕСА_3 .

21 вересня 2020 року дитину ОСОБА_2 було влаштовано до його тітки ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_4 .

23 вересня 2020 року відбулося засідання Комісії з питань захисту прав дитини, де були запрошені матір ОСОБА_1 , бабуся ОСОБА_11 , на якому було порушено питання відібрання дитини у зв`язку з загрозою для життя та влаштування малолітнього. Мати погодилася, щоб дитина тимчасово проживала з бабусею. Та коли мова пішла про лікування та налагодження життя без співмешканця, який негативно впливає на неї, ОСОБА_1 неадекватно повелася, закричавши, що вона свого співмешканця не покине і вибігла з кабінету.

Рішенням виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області прийнято рішення від 23.09.2020 № 134 про відібрання без позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 малолітньої дитини, у зв`язку із загрозою його життю та здоров`ю та вказаним рішенням дитину тимчасово влаштовано до бабусі ОСОБА_11 , яка мешкає АДРЕСА_5 .

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що громадянка ОСОБА_1 в зв`язку із складною життєвою ситуацією, неспроможна самостійно утримувати та забезпечити повноцінний догляд, навчання та виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини, а тому позивач просить відібрати малолітніх дітей без позбавлення ОСОБА_1 батьківських правта стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Люта Н.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, однак підтвердила, що на даний час її сім`я дійсно перебуває у складних життєвих обставинах та дитина була свідком протиправних дій (сварки, фізичне насилля) відносно неї вчинених ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області від 21.11.2011 року, вбачається, що ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_2 затвердженого начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради Лютою Н.О. від 18.09.2020 року, встановлено, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 . Власником домоволодіння є ОСОБА_13 , який проживає у м.Києві. Умови проживання - задовільні. ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння та виявляє агресію. У будинку проживає співмешканець ОСОБА_1 ОСОБА_5 . Дитина ОСОБА_2 заляканий, дуже боїться співмешканця матері.

Наказом виконавчого комітету Білозірської сілської ради служби у справах дітей від 18.09.2020 року №12 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано малолітнього в родину ОСОБА_14 , 1957 року народження, який проживає у АДРЕСА_3 та Наказом виконавчого комітету Білозірської сілської ради служби у справах дітей від 18.09.2020 року №13 малолітнього ОСОБА_2 , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухилянням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно рішення виконавчого комітету Білозірської сілської ради від 23.09.2020 року №135 вирішено тимчасово влаштувати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до бабусі ОСОБА_11 , 1967 року народження за адресою АДРЕСА_5 . Бажання опікуватися малолітнім ОСОБА_2 підтверджено особистою заявою ОСОБА_11 від 23.09.2020 року.

Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 21.09.2020 року №15, вбачається за доцільне відібрати у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення не суперечить інтересам малолітньої дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як з`ясовано судом, тривалий час мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про здоров`я, духовний та моральний розвиток дитини, не забезпечує здобуття нею освіти, не має виховного впливу на дитину, не є для неї авторитетом, дитина перебуває у стані страху та боїться матір.

Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї.

Відібрання малолітнього від матері без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про малолітню і неможливістю матері самостійно визначити її долю. Також є по суті превентивною мірою відносно до матері, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив доньки з матір`ю, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним.

Відповідно до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В даному випадку, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_2 опинився у складних життєвих обставинах, а саме те, що його мати ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно нього, не дбає про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавила його права на належне батьківське виховання та утримання.

Суд також враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно до якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчанням, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про необхідність відібрання у ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів на утримання сина підлягають до задоволення.

Згідно п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Відібрати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його особистий рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк», у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на його утримання до досягнення сином повноліття.

Стягнути із відповідачки ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі, що складаються із судового збору в сумі 908грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2021 року.

Суддя: О. М. Суходольський