РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/671/17

Провадження № 22-ц/4815/1/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Тимощук О.Я.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 02 грудня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: Хильчук К.Ю. , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивує тим, що 14 лютого 2009 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, в 2014 році за спільні кошти подружжя придбано у забудовника трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 53,8 м.кв.

Просила здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому позовні вимоги позивачем неодноразово змінювалися.

19 березня 2019 року позивачем було подано заяву в порядку ст. 49 ЦПК України (т.2 а.с.114-119), відповідно до якої ОСОБА_2 просила:

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно:

трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109, 7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

56,14% від автомобіля DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску;

Міні-трактор Dong Feng DF-244, номерний знак НОМЕР_2 ;

причіп ПГМФ 8304, який був придбаний 20.07.2013 року.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виділивши ОСОБА_2 в особисту приватну власність ѕ (три четвертих) частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Виділити ОСОБА_2 у натурі в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, наступні приміщення:

кімнату, житловою площею 20,2 кв.м., яка позначена під №7 у Технічному паспорті, кімнату, житловою площею 15,0 кв.м., яка позначена під №8 у Технічному паспорті, з лоджією, площею 1,7 кв.м., коридор, площею 20,8 кв.м., який позначений під №5 у Технічному паспорті, санвузол, площею 4,3 кв.м., який позначений під №6 у Технічному паспорті;

Виділити ОСОБА_3 в натурі: кімнату, житловою площею 18,6 кв.м., яка позначена під №2 у Технічному паспорті;

Залишити в спільному користуванні сторін: кухню, площею 10,3 кв.м., яка позначена під №3 у Технічному паспорті, з лоджією, площею 1,7 кв.м., санвузол, площею 4,8 кв.м., який позначений під №4 у Технічному паспорті, коридор, площею 12,3 кв.м., який позначений під №1 у Технічному паспорті.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно:

- трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109, 7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, вартістю 405890,00 гривень;

- 43,84% від автомобіля DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, вартістю 47167,46 гривень;

- міні-трактор Dong Feng DF-244, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 67080,00 гривень;

- причіп ПГМФ 8304, який був придбаний 20.07.2013 року, вартістю 5 253,00 гривень.

Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступним чином:

- виділено ОСОБА_2 у особисту приватну власність 2/3 (дві третіх) частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- виділено ОСОБА_3 у особисту приватну власність 1/3 (одна третя) частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Виділено ОСОБА_2 у користування в натурі у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, наступні приміщення: кімнату, житловою площею 20,2 кв.м., яка позначена під №7 у Технічному паспорті, кімнату, житловою площею 15,0 кв.м., яка позначена під №8 у Технічному паспорті, з лоджією, площею 1,7 кв.м., коридор, площею 20,8 кв.м., який позначений під №5 у Технічному паспорті.

Виділено ОСОБА_3 у користування в натурі у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 кімнату, житловою площею 18,6 кв.м., яка позначена під №2 у Технічному паспорті.

Залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кухню, площею 10,3 кв.м., яка позначена під №3 у Технічному паспорті, з лоджією, площею 1,7 кв.м., санвузол, площею 4,8 кв.м., який позначений під №4 у Технічному паспорті, санвузол площею 4,3 кв.м., який позначений під №6 у Технічному паспорті, коридор, площею 12,3 кв.м., який позначений під №1 у Технічному паспорті.

В решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі поданій на вказане рішення, ОСОБА_3 вказує на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального, неправильного застосування норм матеріального права.

Зазначає, що фактично, придбана ОСОБА_3 за час шлюбу квартира є дарунком його матері, оскільки куплена більшою мірою за подаровані нею кошти. Це підтверджується також і тим, що право власності на квартиру було зареєстровано за ним ОСОБА_3 як за одним власником, а не як спільна часткова власність двох співвласників - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідно, цю обставину суд першої інстанції повинен був врахувати при поділі квартири, адже поділу навпіл підлягає тільки 37,2 % квартири, в результаті чого позивач претендує лише на 18,6 % квартири, що становить 20,40 кв.м. від загальної площі квартири (усього загальна площа квартири 109,7 кв.м.).

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам по справі про відсутність доходів подружжя на придбання спірної квартири під час шлюбу за спільні кошти подружжя.

Вважає, що із зібраних доказів по справі вбачається, що при вирішенні спору суд першої інстанції міг присудити позивачу лише 1/5 частки у праві власності на спірну квартиру, оскільки 62,8 % квартири (що становить 68,89 кв.м. від її загальної площі), належить відповідачу на праві особистої приватної власності, інших 37,2 % квартири (це 40,81 кв.м. від її загальної площі), належить чоловіку та дружині порівну, в результаті чого при поділі цієї частини навпіл позивач претендує лише на 18,6 % квартири, що становить 20,40 кв.м. від її загальної площі і умовно є 1/5 частки у праві власності на квартиру.

Вказує, що в частині поділу рухомого майна, спільним майном подружжя, яке повинно враховуватися при поділі майна подружжя, є лише причіп ПГМФ 8304, середня ринкова вартість якого 5 253 грн. Натомість, при поділі майна подружжя суд першої інстанції врахував також інших два транспортних засоби - автомобіль марки DACIA LOGAN та міні-трактор Dong Feng, з чим відповідач не згідний.

Зазначає, що автомобіль DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний відповідачем до шлюбу. Міні-трактор Dong Feng DF-244, номерний знак НОМЕР_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний у шлюбі. Однак, з урахуванням того, що міні-трактор Dong Feng DF-244, номерний знак НОМЕР_2 , відчужений його власником під час шлюбу, то таке майно не повинне враховуватися судом при поділі майна подружжя.

Щодо виділення судом першої інстанції в особисту приватну власність ОСОБА_2 2/3 (дві третіх) та в особисту приватну власність ОСОБА_3 1/3 (одна третя) частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, вартістю 405 890,00 гривень, то з таким формулюванням змісту резолютивної частини судового рішення, що оскаржується, не погоджується з тих підстав, що фактично суд зробив виділ майна в натурі, про що вказує словосполучення слів «виділити в особисту приватну власність».

Натомість вважає, що квартиру, яка знаходиться в багатоповерховому будинку, неможливо поділити в натурі, оскільки немає технічної можливості переобладнати приміщення в окремі об`єкти нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, влаштувати окремий вхід та здійснити інші пов`язані з цим перепланування.

Щодо відступу судом першої інстанції від рівності часток подружжя при поділі спірної квартири та присудження позивачу більшої частки у праві власності на квартиру, то вважає, що такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки як вважає відповідач при поділі майна подружжя повинен враховуватися лише причіп ПГМФ 8304, половина від середньої ринкової вартості якого становить 2 625,50 грн. За рахунок цієї суми неможливо збільшити частку позивача у спільному майні подружжя у праві власності на спірну квартиру.

Також вважає неправильними висновки суду першої інстанції про те, що частку позивача у праві власності на квартиру слід збільшити через проживання з нею двох малолітніх дітей, оскільки після розірвання шлюбу позивач та відповідач продовжили проживати у спірній квартирі (ця обставина не заперечувалася позивачем), а тому діти проживають спільно як з матір`ю, так і з батьком. Тож, з огляду на ч.1 ст. 405 ЦК України, а також те, що при поділі спірної квартири суд повинен визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу із залишенням такого майна у їх спільній частковій власності, юридичних підстав збільшувати частку позивача у цьому майні за рахунок дітей, які так само проживають і з відповідачем немає.

Зазначає, що спірна квартира є неподільним майном, у зв`язку з чим її виділ у натурі є неможливим, отже суд повинен залишити таке майно у спільній частковій власності, а не виділяти частки у квартирі в особисту приватну власність чоловіка та дружини. Вважає, що визначений судом першої інстанції "порядок користування в натурі у квартирі" не відповідає частці не відповідає частці кожного співвласника, є "прихованим" виділом майна в натурі.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Здійснити поділ квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 (одну п`яту) частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/5 (чотири п`ятих) частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м.

Залишити квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 109,7 кв.м., у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до розміру часток, визначених судом при поділі майна подружжя. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути судові витрати.

Інші учасники правом на подачу відзиву не скористались.

05 березня 2020 року провадження в даній справі було зупинено в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

09 жовтня 2020 року на адресу Рівненського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката Хильчук Катерини Юріївни про відновлення провадження в зв`язку із визначенням кола спадкоємців, до якого додала довідку приватного нотаріуса в якій зазначено, що 05 березня 2020 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями померлого є його малолітні діти - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , його мати ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_5 .

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року залучено до участі у справі як правонаступників ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Представник правонаступників апелянта, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвокат Хильчук К.Ю. в судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції зробив висновок, що до складу спільного сумісного майна подружжя яке підлягає поділу, належить наступне майно: трьохкімнатна квартира загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 53,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 405890,00 гривень; 43,84% автомобіля DACIA LOGAN, 2008 року випуску, на суму 47167,46 грн.; причіп ПГМФ 8304, 2013 року випуску, вартістю 5253,00 грн.; міні-трактор Dong Feng DF-244, 2010 року випуску, вартістю 67080,00 грн., всього майна на загальну суму 525390,46 гривень.

Виходячи з законної рівності часток подружжя у їх спільному сумісному майні та врахувавши частку ОСОБА_2 у рухомому майні відчуженому ОСОБА_3 на користь свого батька без її згоди, місцевий суд на вартість цієї частки збільшив частку позивачки у нерухомому майні до 2/3, а частку відповідача зменшив до 1/3, тобто провів поділ спільного сумісного майна з ідеальними рівними частками в спільне часткове майно з визначенням часток та виділив кожній із сторін конкретно визначені приміщення у спірній квартирі.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції, крім висновку про виділ сторонам приміщень квартири в натурі, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що фактично заявлені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 позовні вимоги не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції установлено, що 14 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що Відділом РАЦС Млинівського РУЮ Рівненської області зроблено актовий запис за №08 (том 1 а.с.3).

У шлюбі в них народилося двоє синів - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с.61,62).

14 грудня 2016 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12170/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, а дітей залишено на виховання з матір`ю. Вказане рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.12.2016 року залишено без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2017 року (том 1 а.с.63-67).

Згідно ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі поділу їх частки майна є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що за час шлюбу сторонами було придбано нерухомість, зокрема трьохкімнатну квартиру та рухоме майно в виді транспортних засобів.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №68771817 від 22.09.2016, квартира об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 53,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, була зареєстрована 28.08.2014 року ОСОБА_3 , про що 02.09.2014 було видано йому Свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_3 (т. 1 а.с.4).

Згідно Акту приймання-передачі від 11 липня 2014 року дворівневої трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3 , її вартість квартири складає 405 890,00 (чотириста п`ять тисяч вісімсот дев`яносто гривень 00 копійок) гривень. (т.1 а.с. 60).

Оплату вартості квартири було здійснено ОСОБА_3 частинами: 05 червня 2014 року - в сумі 151 000,00 гривень (платіжне доручення №1 від 05.06.2014 року) та 02 липня 2014 року - в сумі 254890,00 гривень (платіжне доручення №2 від 02.07.2014 року) (т. 1 а.с. 59).

31 жовтня 2008 року, ще до шлюбу, ОСОБА_3 було придбано авто марки Dacia Logan 1.4і (75 к.с.), кузов № НОМЕР_4 , вартістю 59 273 гривень. Одразу ним було сплачено 33273 грн. 00 коп., а решта вартості вже під час перебування в шлюбі, що вбачається з довідки вих. №988 від 06.10.2009 р. ЦВ ФВД АТ «Індекс-банк» в м. Рівне де вказано, що 09 вересня 2009 року ОСОБА_3 , здійснив повне погашення заборгованості згідно кредитного договору №453 від 18.11.2008 року і кредитна заборгованість відсутня. Це авто 31.10.2008 року Рівненським ВРЕР ДАІ УМВС було зареєстроване за ОСОБА_3 , 1976 р.н., РНОКПП НОМЕР_5 , прож. АДРЕСА_2 .

24 березня 2016 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №00204/02/5641/2016 дане авто було перереєстровано на нового власника гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_4 .

З вказаного вбачається, що авто DACIA LOGAN, номерний знак НОМЕР_1 був набутий відповідачем ОСОБА_3 до шлюбу у зв`язку із частковою сплатою коштів за його придбання в сумі 33273,00 грн. (56,14%), але частина коштів (43,84%) у сумі 26000,00 грн. була оплачена у період шлюбу 09.09.2009 року, тобто із коштів, які були спільною сумісною власністю подружжя.

Незважаючи на те, що 43,84% вказаного транспортного засобу були спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_3 без згоди дружини його відчужив своєму батьку.

ОСОБА_3 не надав вказаний транспортний засіб для проведення його оцінки, тому згідно із висновком експерта №171110/1 судової автотоварознавчої експертизи від 05.05.2018 року середня ринкова вартість автомобіля DACIA LOGAN, 2008 року випуску, становить 107590,00 грн. Відповідно, 43,84% його ринкової вартості, тобто 47167,46 грн. є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу відповідно до положень СК України.

З листа №31/17/5641-3072 від 05.07.2017 року, вбачається, що в шлюбі ОСОБА_3 було придбано та зареєстровано 20.07.2013 року в ТСЦ 5641 причіп ПГМФ 8304, номерний знак НОМЕР_7 , який є спільною сумісною власністю подружжя.

Однак, 20 липня 2017 року, без згоди ОСОБА_2 , зазначений причіп був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу - на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_3 не надав вказаний причіп для проведення його оцінки, тому згідно із висновком експерта №171110/1 судової автотоварознавчої експертизи від 05.05.2018 року середня ринкова вартість причепу ПГМФ 8304, 2013 року випуску, становить 5253,00 грн. Відповідно, вказана сума вартості причепу, тобто 5253,00 грн. є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу відповідно до положень СК України.

ОСОБА_3 було придбано та 25 січня 2011 року зареєстровано міні-трактор Dong Feng DF-244 номерний знак НОМЕР_2 .

З листа Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області №01-09/2320 від 29.06.2017 року вбачається, що згідно даних інформаційної системи «АгроТех» зазначений міні-трактор, був знятий з обліку 23.09.2016 року.

ОСОБА_3 не надав вказаний міні-трактор для проведення його оцінки, тому згідно із висновком експерта №171110/1 судової автотоварознавчої експертизи від 05.05.2018 року середня ринкова вартість міні-трактора Dong Feng DF-244, 2010 року випуску, становить 67080,00 грн. Відповідно, вказана сума вартості міні-трактора, тобто 67080,00 грн. є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу відповідно до положень СК України.

За наведеними вище нормами закону, ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя у рухомому майні належить: 1/2 частина від вартості 43,84% автомобіля DACIA LOGAN, 2008 року випуску, що в сумі становить 23583,73 грн.; 1/2 причепу ПГМФ 8304, 2013 року випуску, що в сумі становить 2626,50 грн.; 1/2 частина міні-трактора Dong Feng DF-244, 2010 року випуску, що в сумі становить 33540,00 грн., а всього її частка рухомого майна становить 59750,23 грн..

Частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя у нерухомому майні становить 1/2 частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 53,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що в сумі становить 202945,00 гривень.

Врахувавши, що вище згаданий автомобіль, міні-трактор та причіп є спільною сумісною власністю подружжя і в натурі їх не можливо розподілити навпіл без втрати цільового призначення, а відповідач вже відчужив вказане рухоме майно на користь свого батька ОСОБА_5 на свій розсуд, без згоди дружини і не в інтересах сім`ї і не на її потреби та не надав таке майно для проведення його експертної оцінки, з метою приховати таке майно і його вартість при вирішенні питання про поділ майна подружжя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість збільшення частки позивачки у іншому спільному майні, зокрема в праві власності на квартиру на належну їй частку у вартості автомобіля, міні-трактора та напівпричепа за рахунок зменшення частки відповідача у праві власності на квартиру, тобто на суму 59750,23 грн..

Отже, в результаті такого поділу ОСОБА_2 у власність із спільного майна подружжя припадало: 64,72%, що складається із її 50% частки квартири в сумі 202945,00 грн. та 14,72%. частки квартири за рахунок частки ОСОБА_3 у вартості квартири у співвідношенні до частки у вартості транспортних засобів, що належала ОСОБА_2 , в сумі 59750,23 грн.

При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки в результаті поділу майна подружжя частка ОСОБА_2 у спірній трьохкімнатній квартирі становитиме 64,72%, то суд з урахуванням інших обставин справи, зокрема проживання дітей з нею, обґрунтовано збільшив частку ОСОБА_2 на 1,94%, що склало 66,66% або 2/3 частки трьохкімнатної квартири.

Посилання апелянта ОСОБА_3 , що частка ОСОБА_2 у спільному майні подружжя є незначною, оскільки значні кошти на придбання квартири та рухомого майна надавали його батьки, не заслуговує на увагу.

Батьки апелянта, тобто його правонаступники в даній справі в апеляційній інстанції, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді першої інстанції в справу, як сторона чи третя особа не вступали і будь-яких самостійних вимог, щодо предмету спору не заявляли та у встановленому порядку їх перед судом не доводили.

Отже, як випливає зі змісту ст. 61 СК України, незалежно від того, хто із сторін і яким чином (легальним) отримав кошти, але розпорядився та використав їх в інтересах сім`ї, то ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

Щодо відступу судом першої інстанції від рівності часток подружжя при поділі спірної квартири та присудження позивачу більшої частки у праві власності на квартиру, то слід зазначити, що на прийняття такого рішення місцевим судом наведено відповідні мотиви і обґрунтовано нормою закону ст. 70 СК України та судовою практикою, зокрема роз`ясненнями викладеними в п. 30 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, а також висновками ВСУ зокрема в постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-486цс16, де зазначено, що вартість спільного майна відчуженого одним із подружжя без згоди іншого враховується при поділі всього спільного майна та визначенні особистих частин.

При збільшенні частки позивача у праві власності на квартиру, за рахунок зменшення частки відповідача, судом першої інстанції враховано факт проживання і утримання ОСОБА_2 їх двох малолітніх дітей, які рішенням суду їй залишені на виховання та які мають право на належні, комфортні, безпечні умови проживання.

Щодо вирішення місцевим судом вимог про виділ приміщень квартири в натурі в користування кожній із сторін, то відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Міністерства ЖКГ України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованого в Мінюсті України 6 липня 2007 р. за N 774/14041 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України.

В матеріалах справи не міститься висновок, що технічної можливості виділення в окремі об`єкти нерухомого майна власнику (власникам) відповідно до визначених їм часток у праві власності на спірну трьохкімнатну кварту.

Отже, висновок місцевого суду про виділ в натурі часток в спірній квартирі не ґрунтується на законі та не відповідає обставинам справи. В цій частині рішення підлягає до скасування, а в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена в частині скасування виділу в натурі приміщень в квартирі, однак при цьому не змінились частки у праві власності сторін на квартиру визначені місцевим судом, то колегія суддів не вбачає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року скасувати в частині виділу в натурі часток квартири в користування сторонам і в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків