09.06.2021 Справа № 756/5557/20
Унікальний № 756/5557/20
Провадження № 2/756/1011/21
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2021 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
за участі секретаря - Мушкетик І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить вселити її в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача та осіб, які з ним проживають - не чинити перешкоди їй та її законним представникам у користуванні (володінні) квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є власником зазначеної квартири та не має можливості вселитися до квартири, оскільки відповідач чинить опір в доступі до неї.
За вказаним позовом судом 18 червня 2020 року відкрито провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що позивач проживає у спірній квартирі, а відповідач не здійснює їй жодні перешкоди у користуванні вказаної квартири.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. 26.02.2020 за реєстровим номером 1504, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира раніше належала на праві власності відповідачу. Зареєстрованих та проживаючих осіб в даній квартирі не має.
У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що у серпні 2020 року позивачем було змінено замки та встановлено сигналізацію в квартирі АДРЕСА_1 , про що повідомлено сусідів, доступ відповідача до квартири було обмежено.
Зазначені відомості не спростовані позивачем належними та допустимими доказами.
Відповідно до акту від 31.05.2021 власником квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 було виявлено злом блокових вхідних дверей до квартир АДРЕСА_3 та зміни замків вхідних дверей без його попередньої згоди. Ключі від вхідних загальних блокових дверей до квартир АДРЕСА_3 були залишені на батареї в коридорі 9-го поверху.
Судом досліджено матеріалами справи та встановлено, що позивачем було надано групі осіб довіреність на вчинення ряду дій з питань користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: змінювати ключі вхідних дверей, проводити ремонтні роботи, мати вільний доступ до цієї квартири.
Разом з тим, суд критично оцінює надані позивачем акти про вчинення перешкод в доступі до житла від 17.03.2020, від 25.05.2020 та від 07.11.2020, оскільки вони складені за присутності невідомих людей, які не являються ні сусідами, ні представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії або об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Акт, складений позивачем в листопаді 2020 року протирічить дійсним обставинам справи, оскільки в серпні 2020 року позивачем було змінено замки до блокових вхідних дверей та вхідних дверей до квартири АДРЕСА_4 , встановлено сигналізацію. З серпня 2020 року та до цього часу замки ніким більше не змінювались. Відповідний факт позивачем не спростовано. Інших доказів позивачем до суду не подано.
У ході розгляду справи судом встановлено, що доступу до квартири АДРЕСА_1 у відповідача та його сім`ї не має.
Тому суд приходить до висновку, що позивач вселилася в квартиру та перешкод у користуванні квартирою у неї не має.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що надані позивачем докази є недостатніми для підтвердження факту існування між сторонами спору, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України; ст. 12, 81, 89, 263, 269 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя,- Белоконна І.В.