Справа № 308/5921/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 травня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, вселення до житлового будинку та усунення перешкод шляхом виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Дванадцятого травня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закрапатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, вселення до житлового будинку та усунення перешкод шляхом виселення з житлового будинку

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Разом з цим, позивачем заявлено вимогу щодо поділу майна, яке є самочинним будівництвом, та право власності на яке не визнане за позивачем чи відповідачем у установленому законом порядку, тобто у позовній заяві зазначений спосіб захисту, який суперечить інституту поділу майна подружжя.

Зокрема, згідно з частиною другою статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частини першої статті 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-47цс16 новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Окрім цього, суд констатує, що позивач заявив вимогу про вселення у житловий будинок, а також усунення перешкод у користуванні даним житловим будинком, який являється самочинним будівництвом.

Водночас, згідно з статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права будь-якими особами будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом існування перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Водночас, позивач, заявляючи вимогу про поділ автомобіля марки MERCEDES-BENZ 221 S 350 2013 р.в. кузов (шасі, коляска) № НОМЕР_1 , та посилаючись на те, що транспортний засіб зареєстрований за відповідачкою, не надав докази, які підтверджують дану обставину, долучивши до матеріалів позовногї заяви тільки копію свідоцтва про користування зазначеним транспортним засобом, виданим на своє ім`я, в той час як, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, зміст права власності складають право володіння, користування та розпоряджання майном.

Разом з цим, встановити дійсний зміст даного документу не є можливим, з огляду на те що його текст викладений іноземною мовою, а його переклад не здійснено, що у свою чергу суперечить вимогам національного процесуального законодавства, зокрема вимогам ст. 9 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно з листом ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», у разі коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

Окрім цього, з позовної заяви не надається можливим встановити місцезнаходження транспортного засобу та режим його перебування на території України.

Водночас, заявляючи вимогу про усунення перешкод у користуванні житловим будинком в АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачки, позивач не подав доказів, які підтверджують обставини здійснення нею таких протиправних дій (власнику житла та/або зареєстрованим в житлі особам), не зазначив яким способом ОСОБА_2 чинить перешкоди у вселенні позивача до будинку, не повідомив, які обставини перешкоджають йому, як власнику (згідно обставин, викладених у позові), проживати у зазначеному будинку, на підставі яких доказів його необхідно вселити у житловий будинок у судовому порядку.

Одночасно, позивач не надав відомостей щодо реєстрації відповідачки ОСОБА_2 за вказаною адресою, відомостей про те, на яких підставах відповідач вселилась у вказаний будинок та з якого часу проживає в ньому, а також обставини, які свідчать про те, що у відповідачки відсутнє право на проживання у такому житлі.

Згідно з ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер довідки: 232091400 від 11.11.2020 15:42:35, приватним виконавцем Меленчук В.І. накладено обтяження, вид обтяження: арешт, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 , підстава державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника, серія та номер ВП 60938396, виданий 25.12.2019, об`єкт нерухомого майна: квартира в АДРЕСА_2 .

Однак, позивачем не зазначені дані відомості, які необхідні для правильного вирішення спору, зокрема інформації з приводу осіб, прав чи інтереси яких може стосуватися даний позов, особи в інтересах яких було накладено обтяження щодо квартири, яка є об`єктом поділу згідно заявлених позивачем вимог, а також відомості про виконавче провадження номер ВП 60938396, в межах якого було накладено арешт на майно. Отже, позивачу необхідно зазначити вказані відомості.

Враховуючи викладене вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст. 13, п. 6 ч. 3 ст. 177, ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, вселення до житлового будинку та усунення перешкод шляхом виселення з житлового будинку залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити при цьому, що в разі не усунення у визначений строк недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева