Провадження №2/523/727/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участі позивачки - ОСОБА_1 , адвоката Пархоменко О.І.

позивачки - ОСОБА_2

представника відповідачки, адвоката Нестерової О.К.

представника третьої особи, адвоката Сокол Т.В.

представника відповідача, адвоката - Бузової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фуфаєва Ольга Ольгердівна, про визнання договору дарування, свідоцтва про право власності на домоволодіння недійсними, визнання права власності на будівництво, а також за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Одеської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виконавчий комітет Одеської міської Ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фуфаєва Ольга Ольгердівна про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

В грудні 2014р. до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Одеської області, за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсними договору дарування та свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання права власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_8 посилалась на наступні обставини. Так рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 року за ОСОБА_8 було визнано право власності на самочинні прибудови, зазначені в технічному паспорті під літерами б., б-2, б-3, б-4, які вона побудувала проживаючи в будинку домоволодіння під літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 з дня свого народження.

ОСОБА_8 отримала ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2014 року та копію апеляційної скарги, яку 20.10.2014 року подала ОСОБА_3 , з якої позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 вважає себе власником саме вищезазначених прибудов на підставі договору дарування від 03.12.2003 року. ОСОБА_8 в позові наполягала на тому, що саме вона побудувала ці приміщення, постійно ними користується

Ознайомившись із договором дарування, ОСОБА_8 також стало відомо, що підставою для його укладання стало свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане виконкомом Одеської міської ради 26.03.2003 року на ім`я ОСОБА_9 . Позивачка вважала, що дане свідоцтво є незаконним, оскільки було видано без достатніх правових підстав.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014 року було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 року через те, що ОСОБА_3 не приймала участі у слуханні справи.

ОСОБА_8 наполягала на тому, що про існування договору дарування за яким ОСОБА_3 стала власником спірних приміщень вона не знала майже 11 років, її ніхто не повідомляв, а сама ОСОБА_3 даними приміщеннями не користувалась.

Окрім того, на усіх технічних паспортах, у тому числі і на тому, що виготовлений 03.06.2004 року КП «ОМБТІ та РОН» прибудови б, б-2, б-3, б-4, та 50% прибудови б - значаться самочинними, що знаходяться у користуванні ОСОБА_8 ..

ОСОБА_8 стверджує, що її батькам, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належала 1/2 частка у спірному домоволодінні під АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.12.1957 року. Після загибелі батька на фронті, мати позивачки ОСОБА_11 , отримала свідоцтво про право на спадщину від 22.03.1958 року і стала володіти 1/2 часткою домоволодіння, а інша 1/2 частка домоволодіння належала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Між співвласниками домоволодіння Рішенням Ленінського РВК м. Одеси від 04.01.1966 року проведено розділ, яким за ОСОБА_11 було закріплено у власність весь будинок під літ. «Б» та земельна ділянка площею 407 кв. м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990 року по ст. 105 ЦК УРСР було вилучено у її брата ОСОБА_15 (чоловіка ОСОБА_9 ) прибудову до будинку під літ. «б», а у позивача та її доньки ОСОБА_2 самочинно побудований житловий будинок під літ. «Л».

У подальшому, розпорядженням органу приватизації №61496 від 26.03.1996 року ОСОБА_15 отримав у власність 31/100 частку домоволодіння, загальною площею 58,5 кв. м, які на підставі Договору дарування від 08.04.1996 року він подарував своїй дружині, ОСОБА_16 .. Але ні в якому документі не було визначено конкретно - які саме ці приміщення.

Ленінський районний суд м. Одеси від 1 березня 1999 року визнав, що ОСОБА_9 належать в будинку під літ. «Б» наступні приміщення: житлова кімната 20,1 кв. м (3-5), кухня 13,4 кв. м (3-4), ванна 5,2 кв. м (3-3), коридор 6,6 кв. м (3-2).

Саме цим рішенням суд визнав (стор. 3 рішення) за ОСОБА_8 право власності на домобудівлю під літ. «Б», що складається із 2-х кімнат площами 17,8 кв. м (2-1) та 13,2 кв. м. (3-1), а також рішенням визнав за позивачкою право власності на житлову кімнату площею 17,8 кв. м (4-1) та кухню площею 13,2 кв. м (4-2).

Таким чином, ОСОБА_9 ніяк не могла отримати від чоловіка більше, ніж йому належало.

Як з`ясувалося, 03 грудня 2003 року ОСОБА_9 уклала два договори дарування - на підставі свідоцтва про право власності ( а не договору дарування від чоловіка, як мало бути), про яке позивачці взагалі нічого не відомо.

ОСОБА_6 дійсно проживає у частині будинку під літ. «Б» у приміщеннях, зазначених у технічному паспорті: 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5.

ОСОБА_3 ніколи не проживала, не заявляла свої права на будь-які приміщення в житловому будинку, у якому все свої життя проживає позивачка із своєю сім`єю.

Після смерті матері, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 як її донька, прийняла у спадок усе, що належало їй за життя на підставі складеного нею заповіту 27.07.1989 року.

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_3 незаконно отримала документи, за допомогою яких має намір забрати у позивачки її власність.

ОСОБА_8 стверджує, що за час проживання в будинку, для поліпшення житлових умов своєї сім`ї, на земельній ділянці площею 407 кв. м., яка знаходиться у її користуванні, вона побудувала до свого будинку будівлі, які відповідно до технічного паспорту, виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» 08.04.2010 року значаться під літерами: «б» - житлова кімната 2-1 площею 13,7 кв. м, коридор 2-2 площею 5,8 кв. м; «б-2» - санвузол 4-3 площею 2,7 кв. м; «б-1» - веранда 4-4 площею 10,4 кв. м; «б-1» - кухня 2-3 площею 21,7 кв. м, санвузол 2-4 площею 4,3 кв. м, кладова 2-5 площею 3,3 кв. м. Всього площею 61,9 кв. м. Відповідно до технічного паспорту вартість цих приміщень становить 85422 грн.. Усі ці приміщення знаходяться у задовільному санітарно-технічному стані.

Крім того у будинку під літерою «Б» ОСОБА_8 належать: житлова кімната 4-1 площею 17,8 кв. м, кухня 4-2 площею 13,2 кв. м, ідеальна частка яких складає 17/100 частини домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 01.03.1999 року та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2005 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_8 просила:

1.Визнати недійсним договір дарування, укладений 03 грудня 2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , посвідчений Фуфаєвою О.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу реєстровий номер №1951, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 09.12.2003 року 164 пр. стор. 97 реєстр 368.

2.Визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 березня 2003 року (бланк серія НОМЕР_2 ), зареєстроване в ОМБТІ в книзі №164 пр. на сторінці №96 під № 368 на ім`я ОСОБА_9 .

3.Визнати за ОСОБА_8 , право власності на прибудови літ. «б» - житлову кімнату 2-1 площею 13,7 кв. м, коридор 2-2 площею 5,8 кв. м; літ. «б-2» - санвузол 4-3 площею 2,7 кв. м; літ. «б-3» - веранда 4-4 площею 10,4 кв. м; літ. «б-4» - кухня 2-3 площею 21,7 кв. м, санвузол 2-4 площею 4,3 кв. м, комора № 2-5 площею 3,3 кв.м. у складі одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 .

4.Визнати в цілому за ОСОБА_8 , право власності в житловому будинку літ. «Б» у домоволодіння АДРЕСА_2 на житлову - житлову кімнату житлову кімнату 2-1 площею 13,7 кв. м, житлову кімнату 4-1 площею 17,8 кв. м, коридор 2-2 площею 5,8 кв. м; веранда 4-4 площею 10,4 кв. м; кухня 2-3 площею 21,7 кв. м, кухня 4-2 площею 13,8 кв. м, санвузол 2-4 площею 4,3 кв. м, санвузол 4-3 площею 2,7 кв.м.; комору 2-5 площею 3,3 кв.м. (Т.1,а.с.2-6)

06 квітня 2017р. справу було прийнято до провадження суддею Кисельовим В.К. (Т.2, а.с. 219)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , актовий запис №736 від 20.01.2018р. (Т.3, а.с. 2)

Ухвалою суду від 06.02.2019р. до участі в справі в якості процесуальних наступників померлої ОСОБА_8 були допущені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (Т.3, а.с. 92-93)

09.07.2019р. ОСОБА_2 звернулась із самостійними позовними вимогами до ОСОБА_3 , Одеської міської Ради, ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Виконавчий комітет Одеської міської Ради, приватний нотаріус ОНМО Фуфаєва О.О. про визнання права власності на частку у самочинному будівництві.

Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_8 .. Після смерті ОСОБА_8 колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_17 змінив замок на двері, та позбавив ОСОБА_2 можливості проживати та користуватися приміщеннями. З того часу, позивачка вимушена більшу частину часу проживати у знайомих, так як приміщення літ. «Л» будинку № НОМЕР_3 по 2-му Наявному провулку, де їй на праві власності належить 2/15 частки, знаходиться в аварійному стані, не мають необхідних побутових зручностей та не пристосовані для проживання.

Право власності ОСОБА_8 на самовільні будівлі припинилося з дня набрання чинності рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014 р., яким було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 р. по справі № 2-5683/06, та на час відкриття спадщини не входило до складу спадщини.

Померла ОСОБА_8 залишила заповіти. Одним із заповітів, складеним 09.03.2010 р. та зареєстрованим державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори в реєстрі за №3-200, ОСОБА_8 заповідала ОСОБА_2 2/15 частки домоволодіння з надвірними спорудами гараж «Р», сарай «М», вбиральню «П», душ «У» під номером АДРЕСА_2 . Зазначена частина будинку з надвірними спорудами не є предметом спору в даній справі.

Другим з заповітів, складеним 02.09.2014 р. та зареєстрованим державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 3-535 ОСОБА_8 заповідала ОСОБА_1 -2/15 часток житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні з відповідною частиною надвірних споруд під АДРЕСА_2 , а також 17/100 часток житлового будинку літ. «Б» будинку АДРЕСА_2 .

Нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 в здійсненні нотаріальної дії - оформленні спадкового майна. (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2018 р. № 2447/02-31).

ОСОБА_2 вважає, що заповіт ОСОБА_8 в частині самочинної прибудови літ. «б» - житлової кімнати 2-1 площею 13,7 кв.м. коридору 2-2 площею 5,8 кв.м, літ. «62»- санвузлу 4-3 площею 2,7 кв.м; літ. «63»- веранди 4-4 площею 10,4 кв.м; літ. «64»- кухні 2-3 площею 21,7 кв.м, санвузлу 2-4 площею 4,3 кв.м, кладової2-5 площею 3,3 кв.м одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 є нікчемним, так як на час смерті ОСОБА_8 не була власником зазначених самочинних будівель.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину прибудови літ. «б» - житлову кімнату 2-1 площею 13,7 кв.м, коридор 2-2 площею 5,8 кв.м, літ. «б2»- санвузол 4-3 площею 2,7 кв.м; літ. «б3»- веранда 4-4 площею 10,4 кв.м; літ. «б4»- кухня 2-3 площею 21,7 кв.м. санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м, кладова 2-5 площею 3,3 кв.м одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 . (Т.3, а.с. 162-165,169-177)

Ухвалою суду від 22.08.2019р. були прийняті до розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 (Т.3, а.с. 180-181)

Ухвалою суду від 16.09.2019р. було завершено підготовче судове засідання та справу було призначено до розгляду по суті. (Т.3, а.с. 191)

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , а також її адвокат Пархоменко О.І. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проте просили залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 , зважаючи на те, що заповіт на ім`я ОСОБА_2 втратив свою силу.

Представник ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору дарування, який був укладений 03 грудня 2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , посвідчений Фуфаєвою О.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу реєстровий номер №1951, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 09.12.2003 року 164 пр. стор. 97 реєстр 368, а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 березня 2003 року (бланк серія НОМЕР_2 ), зареєстроване в ОМБТІ в книзі №164 пр. на сторінці № НОМЕР_4 під №368 на ім 'я ОСОБА_9 . Так вона вважає, що позивачка ОСОБА_8 , а також її правонаступник ОСОБА_1 не надали доказів того, що вищевказаний договір дарування, а також видане свідоцтво право власності порушує права позивача.

ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, які раніше були подані ОСОБА_8 про визнання недійснимдоговору дарування, який був укладений 03 грудня 2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , посвідчений Фуфаєвою О.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу реєстровий номер №1951, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 09.12.2003 року 164 пр. стор. 97 реєстр 368, а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 березня 2003 року (бланк серія НОМЕР_2 ), зареєстроване в ОМБТІ в книзі №164 пр. на сторінці № НОМЕР_4 під №368 на ім 'я ОСОБА_9 . В той же час, вона просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги, оскільки вона вважає, що вона має рівні права з ОСОБА_1 на спадкове майно, що залишилось після ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 подав до суду заяву від 02.02.2015р., якою підтримав позовні вимоги ОСОБА_8 та просив справу розглянути у його відсутність. (Т.1, а.с. 264)

ОСОБА_5 подала до суду заяву від 22.01.2015р., якою підтримала позовні вимоги ОСОБА_8 та просила справу розглянути у її відсутність. (Т.1, а.с. 265)

ОСОБА_7 подав до суду заяву від 17.05.2016р., якою просив справу розглянути у його відсутність. (Т.2, а.с. 175)

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

07 вересня 1937р. відділом Комунального господарства Одеської міської Ради з ОСОБА_18 був укладений договір на право забудови, відповідно до якого ОСОБА_18 отримав для забудови земельну ділянку по АДРЕСА_3 . В договорі є також посилання, що 19 липня 1940р. право забудови замість ОСОБА_18 перейшло до ОСОБА_19 . (Т.1, а.с. 86-87)

Згідно технічного плану від 29.05.1954р. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були збудовані житлові будинки під літ. «А», «Б», «В», а також сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д». При цьому будинок під літ. «Б», склався з будинку під літ. «Б-1», розміром 5,09*8*90 км.в., та прибудови літ. «б», розміром 2,10*3,10 кв.м. (Т.1., а.с. 88)

Згідно даних технічної інвентаризації за 1958р., 1963р., 1965р. будинок під літ. «Б», складався з будинку під літ. «Б-1», до якого входили приміщенні літ. 2-3, площею 17,78 кв.м., 2-2 площею 12,80 кв.м., а також прибудова літ. «б», площею 5,71 кв.м. (Т.1, а.с. 88-89)

09.05.1957р. за договором дарування ОСОБА_19 подарувала ОСОБА_20 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_2 , що складався в цілому з трьох одноповерхових будинків та двох сараїв. У виключне користування ОСОБА_20 переходив одноповерховий будинок, який знаходиться праворуч від виходу у двір, в якому розташована одна кімната площею 14,19 кв.м., однак кухня площею 5,50 кв.м, тамбур площею 3,16 кв.м., а також сарай з льохом. (Т.1., а.с. 93)

З аналізу даного договору, а також технічного плану від 29.05.1954р. за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_20 перейшов будинок під літ. «А».

04 грудня 1957р. народним судом 2 ділянки Ленінського району м. Одеси було розглянуто справу за позовом ОСОБА_11 про встановлення факту володіння домоволодінням. Судом було встановлено, що в період з 1939р. по 1940р. ОСОБА_11 спільно з чоловіком ОСОБА_10 на земельній ділянці Скударнової збудували будинок. З довідки міськінвентарбюро вбачається, що збудований будинок складає 1/2 частку від всього домоволодіння. В зв`язку з чим, ухвалою суду від 04.12.1957р. було визнано, що 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_2 у рівних частках належить ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (Т.1., а.с. 22)

31 грудня 1957р. Одеським житловим управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих було видано свідоцтво право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого 1/2 частина належить у рівних частках ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . (Т.1, а.с. 21)

В той же час, необхідно встановити, що домоволодіння АДРЕСА_2 , як окремої одиниці не існувало.

В даному випадку можливо лише констатувати, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 збудували будинок, який у плані будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був позначений під літ. «б», тобто є складовою частиною самого домоволодіння, а не самостійним домоволодінням.

Отже ОСОБА_11 та ОСОБА_10 належало на праві спільної сумісної власності 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , яка представляла собою будинок, який на плані домоволодіння був позначений під літ. «Б».

Відповідно до даних технічної інвентаризації від 09.07.1958р. житловий будинок літ. «Б», що перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 складався з двох кімнат літ. №2-3, площею 17,78 кв.м., літ. №2-2, площею 12,80 кв.м., а також прибудови літ. «б», з приміщенням літ. «2-1», площею 5,71 кв.м. (Т.1, а.с. 89)

22 березня 1958р. нотаріусом 4-ої Одеської державної нотаріальної контори Дородною Я.Л. було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 була його дружина ОСОБА_11 , до складу спадкового майна 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 97-98)

Отже фактично ОСОБА_11 стала власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Таким чином, станом на 22 березня 1958р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_11 , якої належала 1/2 частина, домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку під літ. «Б», який складався з будинку під літ. «Б-1», до якого входили приміщенні літ. 2-3, площею 17,78 кв.м., 2-2 площею 12,80 кв.м., а також прибудови літ. «б», площею 5,71 кв.м.

ОСОБА_20 , якому належала 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «А», який складався з однієї кімнати площею 14,19 кв.м., кухня площею 5,50 кв.м, тамбур площею 3,16 кв.м., а також сарай з льохом.

ОСОБА_19 , якій належала 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «В», площею 11,83 кв.м.

Рішенням народного суду 2 ділянки Ленінського району м.Одеси від 06.08.1958р. за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_20 , ОСОБА_11 за ОСОБА_21 було визнано право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_2 у порядку спадкування після померлої ОСОБА_19 .

Фактично дане рішення замінило раніше виданий ОСОБА_21 правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво по право на спадщину, яке було видане 20.04.1958р. нотаріусом 4-ої Одеської державної нотаріальної контори, в якому зазначено, що ОСОБА_21 має право на спадщину у вигляді 3/4 частки домоволодіння АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1, а.с. 102)

17.06.1960р. за договором купівлі-продажу ОСОБА_20 продав ОСОБА_12 та ОСОБА_22 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 103)

15.07.1963р. за договором купівлі-продажу ОСОБА_23 продав ОСОБА_14 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 105-106)

Рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 12.12.1965р було вирішено поділити будинок АДРЕСА_2 на два самостійних домоволодіння. (Т.1., а.с. 108-100)

Так домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку літ. «Б», та земельною ділянкою площею 407 кв.м. було виділено у самостійну одиницю з часткою «1», власник ОСОБА_11 .

Домоволодіння № НОМЕР_5 адресою АДРЕСА_1 , що складається з жилого будинку «А», та «В» та земельною ділянкою 500 кв.м., були виділені ОСОБА_24 та ОСОБА_22 з часткою 1/2 (тобто по 1/4 частки за кожним), а також ОСОБА_14 виділено 1/2 частку.

Отже домоволодіння за адресою: будинок АДРЕСА_2 повинно було б розділено на два самостійних домоволодіння:

АДРЕСА_4 , яке складається з жилого будинку літ. «Б», а також надвірних споруд літ. «Д», та «З», що розташована на земельній ділянці площею 407 кв.м., що належало ОСОБА_11 , як самостійне домоволодіння;

2. Домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , що складалось з жилого будинку «А», та «В», а також надвірних споруд літ. «Г» та «Е», що розташовані на земельній ділянці 500 кв.м., 1/2 частки якого належала ОСОБА_24 та ОСОБА_22 у рівних частках, 1/2 частка належала ОСОБА_25 ..

Однак фактично домоволодіння АДРЕСА_2 за матеріалами інвентаризаційної справи так і не було поділено на два самостійних домоволодіння, тобто АДРЕСА_5 .

27 листопада 1964р. Першою Одеською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцем померлого ОСОБА_12 є його дружина ОСОБА_22 , до складу спадкового майна входила 1/8 частина домоволодіння АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 110)

Станом на 09.09.1981р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_11 , якої належала 1/2 частина, домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку під літ. «Б», який складався з будинку під літ. «Б-1», до якого входили приміщенні літ. 2-3, площею 17,78 кв.м., 2-2 площею 12,80 кв.м., а також прибудови літ. «б», площею 5,71 кв.м.

ОСОБА_22 , якій належало 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «А», який складався з однієї кімнати площею 14,19 кв.м., кухня площею 5,50 кв.м, тамбур площею 3,16 кв.м., а також сарай з льохом.

ОСОБА_14 , якому належала 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «В», площею 11,83 кв.м. (Т.1, а.с. 113-114)

З технічного плану від 27.05.1977р. вбачається, що співвласники домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_14 було здійснені перебудови належних їм приміщень. (Т.1, а.с. 111, 115)

Так ОСОБА_11 збільшила житловий будинок літ. «Б», шляхом будівництва прибудови літ. «б», а також збудувала сарай літ. «О», гараж літ. «Р», літню кухню літ. «Д», гараж «С», сарай «Т».

ОСОБА_14 перебудував житловий будинок літ. «В», а також збудував літню кухню літ. «Г». (Т.1, а.с. 106,115)

Судом також було порівняно між собою технічні плани за 1965р. (Т.1, а.с. 88), а також за 1981р. (Т.1, а.с.116), та з`ясовано, що

у 1965р. будинок літ. «Б» складався з двох кімнат літ. №2-3, площею 17,78 кв.м., літ. №2-2, площею 12,80 кв.м., а також на той час вже були відомості про збільшення будинку літ. «Б», шляхом збільшення прибудови літ. «б», з 2,10*3,10м. до 5,80*9,00м.

у 1981р. будинок літ. «Б» складався кімнат літ. №2-1, площею 17,78 кв.м., літ. №3-1, площею 12,80 кв.м., літ. ІІІ площею 20,1 кв.м, літ. IV площею 20,1 кв.м. (Т.1, а.с. 116)

Отже фактично відбулось зміна нумерації кімнат, а саме

кімната № 2-3, площею 17,78 кв.м. перенумерована у кімнату під № 2-1 з площею 17,78 кв.м.

кімната №2-2, площею 12,80 кв.м., перенумерована як літ. №3-1, площею 12,8 кв.м.

прибудова літ. «б» з приміщенням № 2-1, взагалі перестала існувати, оскільки замість неї були збудовані нові кімнати літ. ІІІ площею 20,1 кв.м, літ. IV площею 20,1 кв.м.

27 листопада 1981р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво право на спадщину, що спадкоємцем померлої ОСОБА_22 є ОСОБА_26 , до складу спадщини входила 1/4 частка домоволодіння АДРЕСА_2 (Т.1, а.с. 122)

Отже станом на 27 листопада 1981р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_11 , якій належала 1/2 частина, домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку під літ. «Б», який складався з будинку під літ. «Б-1», до якого входили приміщенні літ. 2-3, площею 17,78 кв.м., 2-2 площею 12,80 кв.м., а також прибудови літ. «б», площею 5,71 кв.м.

ОСОБА_26 , якій належала 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «А», який складався з однієї кімнати площею 14,19 кв.м., однак кухня площею 5,50 кв.м, тамбур площею 3,16 кв.м., а також сарай з льохом.

ОСОБА_14 , якому належала 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що складалась з жилого будинку літ. «В», площею 11,83 кв.м.

З технічного плану від 28.02.1989р. вбачається, що на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , було здійснено нове будівництво. (Т.1, а.с. 124)

Так був збудований житловий будинок літ. «Л-1», душова літ. «У», вбиральня літ. «П», сарай літ. «М», а також до будинку літ. «Б» споруджене прибудова літ. «б-1», до якої входили приміщення літ. №3-4, площею 13,4 кв.м., № 3-2, площею 6,6 кв.м., № 3-3, площею 5,2 кв.м. (Т.1,а .с. 125-зворот).

Житловий будинок літ. «Л», що розташований на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , складався з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м.. (Т.1, а.с. 155-157)

Вищевказаний будинок був побудований ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2

27 липня 1989р. ОСОБА_11 склала заповіт, відповідно до якого усе її майно, вона заповіла своїй дочці ОСОБА_8 . (Т.1, а.с. 27)

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №199/6 від 21.07.1989р. було вирішено звернутись до суду з позовом про вилучення у ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 самовільних будов. (Т.2, а.с. 154)

Рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990р. було вилучено у ОСОБА_15 самовільно збудовану прибудову під літ. «б», розміром 5,8*11,25 м. по АДРЕСА_3 . Окрім того, судом було вилучено у ОСОБА_8 та ОСОБА_2 самовільно збудований будинок під літ. «Л», розміром 12,15*6,8 м.. Даним рішенням такою було вселено ОСОБА_11 до будинку «Б-1».

В рішенні суду також було встановлено, що ОСОБА_11 спільно із синами ОСОБА_15 , ОСОБА_27 самовільно зробила капітальний ремонт будинку із збільшенням його розмірів та збудувала прибудову під літ. «б-1».

Окрім того, на земельній ділянці був збудований ще будинок під літ. «Л», в якому проживали ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .. Судом також було встановлено, що з плану будинку від 29.05.1954р. вбачається, що будинок ОСОБА_11 та ОСОБА_10 мав розмір 5,09*8,9м., і значилось під літ. «Б-1». З плану від 23.12.1989р. вбачається, що літ. «Б-1», існує у тих же розмірах та до нього наявна прибудова під літ. «б», яка є самостійною квартирою де проживає ОСОБА_27 . (Т.1, а.с. 138-139)

Ухвалою Ленінського районного суду м.Одеси від 14.09.1990р. було роз`яснено рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990р., відповідно до якого, суд ухвалюючи рішення виходив з того, що будинок літ. «Б-1» є особистою власністю ОСОБА_11 , а літ. «б» є самочинно збудованим. При цьому суд роз`яснив, що ОСОБА_15 займає приміщення літ. 3-3 кухня, 3-2 санвузол, 3-1 коридор, 3-5 жиле, 3-4 жиле. (Т.1, а.с. 131)

Суд, проаналізувавши судові рішення, а також матеріали інвентарної справи встановив, що фактично суд постанови вилучити у ОСОБА_15 самочинно збудовані прибудові літ. «б», яка фактично складалось з приміщень літ. 2-2, площею 20,1 кв.м., літ. №3-5, площею 20,1 кв.м. (Т.1, а.с. 125-зворот). В той же час, на час ухвалення рішення існувало ще самочинно збудована прибудова літ. «б-1», яка складалось з літ. №3-4, кухня площею 13,4 кв.м., літ. №3-2 коридор, площею 6,6 кв.м., літ. №3-3 санвузол, площею 5,2 кв.м. (Т.1, а.с. 125-зворот).

Отже фактично самовільним будівництвом були наступні приміщення:

у прибудові літ. «б» приміщенні: літ. 2-2 жила, площею 20,1 кв.м., літ. №3-5 жила, площею 20,1 кв.м.;

у прибудові літ. «б-1» приміщення: №3-4, кухня площею 13,4 кв.м., літ. №3-2 коридор, площею 6,6 кв.м., літ. №3-3 санвузол, площею 5,2 кв.м.;

При цьому, кімната під № 2-1 з площею 17,78 (17,80) кв.м.( яка раніше мала нумерацію 2-3), кімната 3-1, площею 12,8 (13,2) кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.), які входили до житлового будинку літ. «Б» не були самочинним будівництвом та належали ОСОБА_11 .

Суд також звертає увагу на те, що метраж кімнат № НОМЕР_6 , та №3-1, у технічному плані за 12.10.1991р. дещо відрізнявся у порівняні з технічним планом на 1981р.

Так, у кімната під № 2-1 у технічному плані 1981р. була площею 17,78 кв.м., а у технічному плані за 1991р. площею -17,80 кв.м.;

кімната 3-1 у технічному плані 1981р. була площею 12,8 кв.м., а у технічному плані за 1991р. площею13,2 кв.м..

Враховуючи дані технічної інвентаризації, а також встановлені судом факти, суд вважає, що в даному випадку можливо лише стверджувати про наявність технічної погрішності щодо встановлення метражу, а не факту перебудування даних кімнат.

На підставі викладеного, суд вважає, що кімнати №2-1, та №3-1, які перебували у власності ОСОБА_11 не були перебудовані, тобто відсутня наявність самочинного будівництва.

Рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 було вирішено взяти на баланс місцевих рад будинок літ. «б» по АДРЕСА_6 . Пунктом №4 було вирішено затвердити акт комісії та прийняти в експлуатацію домобудівництво АДРЕСА_2 Налічному провулку від ОСОБА_15 літ. «б», розміром 7,0*10,89 кв.м., що складається з двох житлових кімнат площею 33,3 кв.м., кухні, коридору, ванної. (Т.2, а.с.59)

Суд вважає, що рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 неправомірно були прийняти на баланс місцевих рад дві житлові кімнати площею 33,3 кв.м., тобто фактично кімнати літ. 3-5 площею 20,1 кв.м., та літ. 3-1, площею 13,2 кв.м..

В даному випадку Ленінський виконком м. Одеси невірно тлумачив зміст ухвали Ленінського районного суду м.Одеси від 14.09.1990р.. Так в своїх ухвалі суд лише констатував, які приміщення займав ОСОБА_15 в цілому будинку, а не перераховував склад приміщень, які підлягають вилученню.

Судом було встановлено, що кімната 3-1, площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.), яка входила до житлового будинку літ. «Б» не була самочинним будівництвом, оскільки належала ОСОБА_11 .

Таким чином, включення кімнати літ. № 3-1, площею 13,2 кв.м. у склад приміщень, які були вилучені у ОСОБА_15 на баланс місцевих рад є неправомірним.

Необхідно також звернути на увагу, що фактично на баланс місцевих рад одночасно було прийняті приміщення, які перебували у складі прибудові літ. «б-1», а саме: №3-4, кухня площею 13,4 кв.м., літ. №3-2 коридор, площею 6,6 кв.м., літ. №3-3 санвузол, площею 5,2 кв.м.

В той же час, рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990р. було вилучено у ОСОБА_15 самовільно збудовану прибудову під літ. «б», а не «б-1».

Суд також звертає увагу на те, що кімната №2-2, площею 20,1 кв.м., яка входила у самочинно збудовану прибудову літ. «б» не була прийнята на баланс місцевих рад.

На підставі викладеного, суд вважає, що рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 замість прийняття на баланс місцевих рад кімнати №2-2, площею 20,1 кв.м., яка входила у самочинно збудовану прибудову літ. «б», було неправомірно прийнято на баланс кімнату № НОМЕР_7 , площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.), яка входили до житлового будинку літ. «Б» та не була самочинним будівництвом, що належала ОСОБА_11 .

В матеріалах інвентарної справи є перерахунок часток у домоволодіння АДРЕСА_2 , який був здійснений ОМБТІ 12.10.1991р.. Відповідно до якого у частки місцевих рад, складає 31/100, в якому входили в будинку літ «Б»№ 3-1 жила, площею 13,2 кв.м., в будинку літ. «б» жила №3-5 площею 20,1 кв.м., в будинку літ. «б-1» №3-2 коридор площею 6,6 кв.м., №3-3 санвузол, площею 5,2 кв.м., №3-4 кухня, площею 13,4 кв.м.. (Т.1, а.с. 126-128)

При цьому, ОСОБА_11 в літ. «Б» була зарахована до визначення лише одна кімната № 2-1, площею 17,8 кв.м., та встановлено частку у розмірі 11/100 часток.

Розрахунком також визначено частку ОСОБА_14 , як 41/100 частку, а частку ОСОБА_28 у розмірі 17/100 частки.

Суд вважає, що вищевказаний розрахунок часток є неправомірний, оскільки не враховано належність ОСОБА_11 житлової № 3-1, площею 13,2 кв.м., а кімната 2-2, площею 20,1 кв.м. взагалі не була врахована під час розрахунку. (Т.1, а.с. 126)

Необхідно також відзначити, що в матеріалах інвентарної справи відсутні рішення суду, або рішення районної адміністрації про перерахунок часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_2 , згідно з довідкою ОМБТІ № 5224 від 22.03.1996р..

З технічного плану від 12.10.1991р. вбачається, що на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , було здійснено нове будівництво, а саме до житлового будинку літ. «Б», прибудовані добудови літ. «б-2», «б-3», «б-4» (Т.1, а.с. 125,137)

Відповідно до детального плану будинку літ. «Б» від 28.05.1996р. , він складався: з житлового будинку літ. «Б-ж», прибудови літ. «б-ж», прибудови літ. «б-1», прибудови літ. «б-2», прибудови літ. «б-3», прибудови літ. «б-4». (Т.1., а.с. 137)

Житловий будинок літ. «Б-ж», складався з приміщень: №4-1, площею 17,8 кв.м. ( у технічному плані за 1991р. кімната позначена під № 2-1), кімнати №4-2, площею 13,2 кв.м. (у технічному плані за 1991р. кімната позначена під № 3-2, площею 13,2 кв.м.). В даному випадку площа кімнати № 4-2 (яка раніше мала нумерацію № 3-2) встановлена площею 13,8 кв.м. (можливо описка) оскільки характеристики кімнати не змінились.

прибудова літ. «б» складалась з приміщень: літ. «3-1», площею 20,1 кв.м., кімнати №2-1, площею 13,7 кв.м., кімнати літ. №2-2, площею 5,8 кв.м.;

прибудова літ. «б1» складалась з приміщень: №3-4 кухня, площею 13,4 кв.м..( у технічному плані за 1991р. кімната позначена під №3-4), №3-3 коридор площею 6,6 кв.м., ..( у технічному плані за 1991р. позначений під №3-2), №3-4 санвузол, площею 5,2 кв.м., ..( у технічному плані за 1991р. позначений під літ. № 3-3);

прибудова літ. «б2», складалась з приміщень: №4-3, площею 2,7 кв.м., №4-4, площею 10,4 кв.м.;

прибудова літ. «б3», розміром 2,25*1,90м.;

прибудова літ. «б4», складалась з приміщень: №2-3, площею 21,7 кв.м., № 2-4, площею 4,3 кв.м., №2-5, площею 3,3 кв.м..

Рішенням виконкому Ленінської райради № 295/4 від 06.12.1991р. був затверджений акт приймання в експлуатацію домобудівництва №12 по 2-ому Налічному провулку від ОСОБА_8 літ. «Л», площею 6,8*12, що складається з двох жилих кімнат площею 42,3 кв.м., кухні, коридору, ванної, гаражу літ. «Р», сарай літ. «М», вбиральня літ. «П», душ «У». (Т.2., а.с. 97)

Розпорядженням органу приватизації №61496 від 26.03.1996р. ОСОБА_15 передано у приватну власність 31/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яка складалось з двохкімнатної квартири, загальною площею 58,5 кв.м. (Т.1, а.с. 134, Т.2, а.с. 24)

26 березня 1996р. УЖКГ Одеської міської Ради було видано свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_15 , що посвідчує належність на праві власності 31/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , зареєстровано за №9-2161 (Т.2, а.с. 23)

Виходячи з довідки ОМБТІ № 5224 від 22.03.1996р. до складу 31/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що було передано у приватну власність ОСОБА_15 входило в літ. «Б», кімната №3-1 жила, площею 13,2 кв.м., в літ. «б», кімната №3-5 жила, площею 20,1 кв.м., в літ. «б-1», 3-2, коридор площею 6,6 кв.м., №3-3 санвузол, площею 5,2 кв.м., кухня №3-4, площею 13,4 кв.м., всього площею 58,5 кв.м..

Однак, судом вже було встановлено, що рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 замість прийняття на баланс місцевих рад кімнати №2-2, площею 20,1 кв.м., яка входила у самочинно збудовану прибудову літ. «б», було неправомірно прийнято на баланс кімнату № НОМЕР_7 , площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.), яка входила до житлового будинку літ. «Б» та не була самочинним будівництвом, що належала ОСОБА_11 .

Отже у склад 31/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складалось з двохкімнатної квартири, загальною площею 58,5 кв.м., яке було передано розпорядженням органу приватизації №61496 від 26.03.1996р. у приватну власність ОСОБА_15 неправомірно була включена кімната № 3-1, площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію № НОМЕР_8 , площею 12,80 кв.м.), що належала ОСОБА_11 .

Відповідно до договору дарування від 08.04.1996р., який був посвідчений Першою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_15 подарував 31/100 частину домоволодіння ОСОБА_9 . (Т.1,а.с. 141)

Однак в договорі дарування не вказані які саме приміщення домоволодіння АДРЕСА_2 передавались у користування ОСОБА_9 .

Отже станом на 08.04.1996р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були з урахуванням перерахунку часток у домоволодіння АДРЕСА_2 були: (Т.1, а.с. 143-144)

ОСОБА_11 , якої належала 11/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , з розрахунку належності у літ. «Б», кімнати №2-1, площею 17,8 кв.м.;

ОСОБА_9 , якій належала 31/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 08.04.1996р.;

ОСОБА_26 , якій належала 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_14 , якому належало 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_2 .

В цілому частки співвласників складали одиницю, однак ідеальна частка ОСОБА_11 - 11/100 часток та ОСОБА_14 41/100 часток не були перереєстровані на праві власності, відповідно до перерахунку частку, який був здійснений ОМБТІ 22.03.1996р..

Рішенням Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р. був частково задоволений позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , було зобов`язано ОСОБА_8 не перешкоджати власнику ОСОБА_9 у володінні, користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_2 під літ. «Б», яке складалось з жилої кімнати площею 20,1 кв.м., що на плані позначена літ. №3-5, кухні, площею 13,4 кв.м. під літ. №3-4, ванної кімнати, площею 5,2 кв.м.. під літ. №3-3, коридору площею 6,6 кв.м.. під літ. № 3-6.

Даним рішенням було визнано за ОСОБА_8 право власності на домобудівництво АДРЕСА_2 , що складається з літ. «Б», яке складається з жилої кімнати площею 17,8 кв.м., що технічному плані позначена під літ. 4-1, кухні площею 13,2 кв.м., під літ. №4-2, у порядку спадкування після ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Судом під час розгляду даної справи було встановлено, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Відповідно до заповіту від 27.07.1989р. ОСОБА_11 усе своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_8 , а заповіт від 28.08.1983р. вона скасувала.

В зв`язку з чим, судом було визнано право власності за ОСОБА_8 на домобудівництво АДРЕСА_2 , що складається з літ. «Б», яке складається з жилої кімнати площею 17,8 кв.м., що технічному плані позначена під літ. 4-1, кухні площею 13,2 кв.м., під літ. №4-2.

Судом також було встановлено, що ОСОБА_9 належить на праві власності частина домобудівництва під літ. «Б» по по АДРЕСА_1 , що складається з жилої кімнати площею 20,1 кв.м., що на плані позначена літ. №3-5, кухні, площею 13,4 кв.м. під літ. №3-4, ванної кімнати, площею 5,2 кв.м.. під літ. №3-3, коридору площею 6,6 кв.м.. під літ. № 3-6. (Т.1, а.с. 31-35, 230-232)

Отже фактично рішенням Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р. було відновлено право власності ОСОБА_8 , як спадкоємця ОСОБА_11 на кімнату під літ. 4-1, кухні площею 13,2 кв.м., тобто яку рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 було неправомірно прийнято на баланс як кімнату № НОМЕР_7 , площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.)

В результаті ОСОБА_9 втратила право власності на кімнату під літ. 4-1, кухні площею 13,2 кв.м., яка була позначена як кімната № 3-1, площею 13,2 кв.м., та входила у склад 31/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_15 на підставі розпорядження органу приватизації №61496 від 26.03.1996р. та свідоцтво право власності, а також які він подарував ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 08.04.1996р..

Розпорядженням Ленінської районної адміністрації Одеської міської Ради від 25.06.2002р. №614 був затверджений розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_2 . Відповідно до розрахунку частка місцевої ради склала 31/100 часток, ОСОБА_11 11/100 часток, ОСОБА_14 41/100 частки, а ОСОБА_26 17/100 часток. (Т.1, а.с. 199-200)

Необхідно відзначити, що фактично даним розпорядженням Ленінської районної адміністрації Одеської міської Ради від 25.06.2002р. №614 не було враховано приватизацію ОСОБА_15 31/100 частки домоволодіння, а також, що відповідно до договору дарування від 08.04.1996р., який був посвідчений Першою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_15 подарував 31/100 частину домоволодіння ОСОБА_9 .

19 липня 2002р. ОСОБА_26 було видано свідоцтво право власності, відповідно до якого їй належало 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 198).

15 серпня 2002р. за договором дарування ОСОБА_26 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , договір посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Надаховською Т.О. у реєстрі за № 1432.. Необхідно відзначити, що у договорі не було визначено, які саме приміщення перейшли до ОСОБА_4 .. В той же час, фактично 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 складалась з жилого будинку літ. «А». (Т.1, а.с. 203)

19 березня 2003р. розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради № 258р. було затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_2 . Відповідно до цього розпорядження частка ОСОБА_9 склала 25/100 часток, а ОСОБА_8 -17/100 часток.

В розпорядженні було встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_9 на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р. знаходяться у будинку під літ. «Б» приміщення: 3-1 житлова, 3-2 кухня, 3-4 ванна, 3-3 коридор, що складає 25/100 часток домоволодіння. ОСОБА_8 у літ. «Б» перебуває приміщення: 4-1 житлове, 4-2 кухня, що складає 17/100 часток домоволодіння. (Т.3, а.с. 119)

Вищевказане розпорядження було видано на підставі довідки ОМБТІ та РОН №23.131 від 27.09.2002р. (Т.3, а.с 126)

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р. ОСОБА_9 втратила право власності на кімнату під літ. 4-1, кухні площею 13,2 кв.м., яка була позначена як кімната № 3-1, площею 13,2 кв.м., та входила у склад 31/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_15 на підставі розпорядження органу приватизації №61496 від 26.03.1996р. та свідоцтва право власності, які він подарував ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 08.04.1996р..

Отже частка ОСОБА_9 у праві спільної часткової власності повинна була зменшитись, а частка ОСОБА_8 навпаки збільшитись.

Фактично частка ОСОБА_9 на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради № 258р. від 19.03.2003р. з 31/100 частки зменшилась до 25/100 частки, тобто на 6/100 частки, у свою чергу частка ОСОБА_8 збільшилась 11/100 до 17/100 частки. Суд вважає, що дане розпорядження є правомірним, оскільки виконувалось рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р..

На підставі викладеного, станом на 19.03.2003р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були з урахуванням перерахунку часток у домоволодіння АДРЕСА_2 відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради № 258р. від 19.03.2003р. були:

ОСОБА_8 , якій належала 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень у будинку під літ. «Б»: 4-1 житлова, площею 17,8 кв.м., 4-2 кухня, площею 13,8 кв.м.;

ОСОБА_9 , якій належала 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м..

ОСОБА_4 , якому належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_14 , якому належала 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_2 .

З матеріалів інвентарної справи вбачається, що 26 березня 2003р. виконавчим комітетом Одеської міської Ради на ім`я ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право власності на 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складалось із чотирьох житлових будинків літ. «А»,, «Б», «В», «Л», загальною площею 286,4 кв.м., жилою площею 162,3 кв.м., сараїв літ. «Х», «Ж», «Ъ», вбиралень літ. «К», «И», гаражів літ. «Р», «С», літньої кухні літ. «Т», відображених у технічному паспорті від 13.09.2020р. Вищевказане свідоцтво було видано на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради від 19.03.2003р. № 258. (Т.1, а.с. 204, Т.3, а.с. 160)

Замовлення на видачу свідоцтва про право власності надійшло до КП «ОБМТІ та РОН» від ОСОБА_9 (Т.3, а.с.159)

Відповідно до листа Одеської міської Ради від 17.02.2015р. № 514 вих. повідомлялось, що свідоцтво про право власності від 26.03.2003р. (Бланк серії НОМЕР_2 ) виконавчим комітетом Одеської міської Ради не видавався. (Т.1, а.с. 266)

Листом Суворовської районної адміністрації ОМР від 04.03.2015р. № 01-05-8/506 вх. повідомлялось суду, що районна адміністрація не може надати копії документів, які стали підставою для видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 у зв`язку з їх відсутністю. (Т.2, а.с. 3)

Однак в матеріалах інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_2 наявний оригінал свідоцтва про право власності від 26.03.2003р. (Бланк серії НОМЕР_2 ), яке підписано першим заступником міського голови Сушкіним Л.П.. (Т.3, а.с. 160)

Судом також встановлено, що розпорядженням міського голови (м.Одеса) від 20.01.2003р. №59-01р «Про оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна» було доручено оформлення і видачу свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб в м. Одесі Виконавчому комітету Одеської міської ради в особі юридичного управління та Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. Контроль за виконанням цього розпорядження було покладено на першого заступника міського голови Сушкіна Л.П.

Отже, враховуючи, що замовлення на видачу свідоцтва про право власності надійшло до КП «ОБМТІ та РОН» від ОСОБА_9 (Т.3, а.с.159), то саме КП «ОБМТІ та РОН», а не Виконавчим комітетом було видано свідоцтво право власності про право власності від 26.03.2003р. (Бланк серії НОМЕР_2 ), що не суперечить інформації, яка наявна у листі Одеської міської Ради від 17.02.2015р. № 514.

Суд також вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , як правонаступника позивачки ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва право власності від 26.03.2003р. (Бланк серії НОМЕР_2 ), оскільки видача даного свідоцтва не порушувала права позивачки.

Так судом встановлено, що час видачі свідоцтва право власності від 26.03.2003р. ОСОБА_8 , належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень у будинку під літ. «Б»: 4-1 житлова, площею 17,8 кв.м., 4-2 кухня, площею 13,8 кв.м., а

ОСОБА_9 належало 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м..

Отже у 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що належало ОСОБА_9 не було включено жодних приміщень, якими користувалась ОСОБА_8 ..

Окрім того, Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.01.2005р. за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визначення часток у праві спільної власності було визначено, що ідеальна частка ОСОБА_8 у домобудівництві АДРЕСА_2 під літ. «Б» на плані, яка складається з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2 складає 17/100 частин домобудівництві АДРЕСА_2 . (Т.1., а.с. 37, 177)

В рішенні суду є також посилання на те, що згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» частка ОСОБА_9 складає 25/100 частин домобудівництві АДРЕСА_2 , та складається у літ. «Б», 3-1 житлова, 3-2 кухня, 3-3- коридор, 3-4 ванна; частка ОСОБА_8 складає 17/100 частин домобудівництві АДРЕСА_2 та складається у літ. «Б» - 4-1 житлова, 4-2 кухня. (Т.1, а.с. 38)

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 березня 2003 року (бланк серія НОМЕР_2 ), зареєстроване в ОМБТІ в книзі №164 пр. на сторінці № НОМЕР_4 під ;368 на ім 'я ОСОБА_9 не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що 03.12.2003р., ОСОБА_29 , що діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 22.11.2003р. № 13733 та ОСОБА_6 уклали договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла в дар 25/200 часток домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з чотирьох кам`яних будинків, що позначені на схематичному плані під лт. «А», «Б», «В», «Л», загальною площею 286.4 кв.м., у точу числі жилою площею 162,3 кв.м., на надвірних споруд літ. «Ъ», «Ж», «Х» - сараїв, «Р», «С» - гаражів, «И», «К» - вбиральні, «Т» -літня кухня, 1-4,6-7 огородження, І-V мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 997 кв.м.. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Фуфаєвою О.О. за №1948.

В договорі дарування не визначено, з чого саме складається 25/200 часток домоволодіння, а також які саме приміщення чи надвірні споруди перейшли у власність ОСОБА_6 .

З договору дарування також вбачається, що ОСОБА_9 25/100 часток домоволодіння належало на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, яке було видане Виконавчим комітетом Одеської міської Ради 26 березня 2003р. (бланк серія НОМЕР_2 ), що зареєстроване в Одеському МБТІ та РОН в книгу №164 пр. на сторінці №96 під № 368. (Т.1, а.с. 211)

03.12.2003р. ОСОБА_29 , що діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 22.11.2003р. № 13733 та ОСОБА_3 уклали договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_30 прийняла в дар 25/200 часток домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з чотирьох кам`яних будинків, що позначені на схематичному плані під лт. «А», «Б», «В», «Л», загальною площею 286.4 кв.м., у тому числі жилою площею 162,3 кв.м., на надвірних споруд літ. «Ъ», «Ж», «Х» - сараїв, «Р», «С» - гаражів, «И», «К» - вбиральні, «Т» -літня кухня, 1-4,6-7 огородження, І-V мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 997 кв.м.. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Фуфаєвою О.О. за №1951.

В договорі дарування не визначено, з чого саме складається 25/200 часток домоволодіння, а також які саме приміщення чи надвірні споруди перейшли у власність ОСОБА_30 ..

З договору дарування також вбачається, що ОСОБА_9 25/100 часток домоволодіння належало на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, яке було видане Виконавчим комітетом Одеської міської Ради 26 березня 2003р. (бланк серія НОМЕР_2 ), що зареєстроване в Одеському МБТІ та РОН в книгу №164 пр. на сторінці №96 під № 368. (Т.1, а.с. 12)

Позивачка ОСОБА_8 у позовних вимогах просила визнати недійсним договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_29 , що діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 22.11.2003р. № 13733 подарував, а ОСОБА_30 прийняла в дар 25/200 часток домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування даних позовних вона посилалась на те, що ОСОБА_30 ніколи не проживала, не заявляла свої права на будь-які приміщення в житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_8 .

Позивачка вважає, що відповідачка ОСОБА_30 незаконно отримала документи, за допомогою яких має намір забрати у позивачки її власність.

Необхідно відзначити, що на час укладення договору дарування діяв ЦК України в редакції 1963р..

Позивачка у позовних вимогах не посилається на конкретну статтю ЦК України, на підставі якої вона просить визнати даний договір недійсним.

Статтею 48 ЦК України редакції 1963р. було встановлено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним спірного договору дарування, оскільки як вже було встановлено судом у склад 25/200 часток домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які переходили у власність ОСОБА_30 не входили приміщення, якими користувалась ОСОБА_8 , отже її права не були порушені.

На підставі викладеного, станом на 03.12.2003р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_8 , якій належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень у будинку під літ. «Б»: 4-1 житлова, площею 17,8 кв.м., 4-2 кухня, площею 13,8 кв.м.;

ОСОБА_6 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_30 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_4 , якому належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_14 , якому належало 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_2 ,

що складало в цілому одиницю (17/100+25/200+25/200+17/100+41/100=100/100 частин) домоволодіння АДРЕСА_2 .

Судом також встановлено, що розпорядженням органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. було передано у приватну власність ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 33/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . (Т.2, а.с. 82)

19 грудня 2003р. Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було видано свідоцтво право власності на житло за № НОМЕР_9 , відповідно до якого у рівних частках належить 33/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . (Т.1, а.с. 228)

Розпорядженням Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. були внесені зміни у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р. право власності на житло в частині визначення ідеальної частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та визнано вважати ідеальною часткою, що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 2/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами гараж «Р», сарай «М», вбиральня літ. «П», душ літ. «У» . (Т.1, а.с. 223)

Підставою для внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р. був лист Начальника ОМБТІ та РОН від 16.08.2003р., згідно якого повідомлялось, що для приватизації будинку літ. «Л», який перебував на балансі місцевих рад ОСОБА_8 не було пред`явлено рішення виконкому Ленінської райради № 295/4 від 06.12.1991р. відповідно до якого були прийняти в експлуатацію гараж літ. «Р», сарай літ. «М», вбиральня літ. «П», душ літ. «У». Враховуючи дане рішення, частка ОСОБА_8 у користування якої перебуває жилий будинок літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., сарай літ. «М», вбиральня літ. «П», душ літ. «У», гараж літ. «Р», складає 2/5 частки домоволодіння. (Т.2, а.с. 83)

Після цього, за ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 12.10.2004р. було зареєстровано право власності на 2/15 частки за кожним на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , а.с. 225)

Отже 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_2 , що належали у рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 складались: з жилого будинку літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., відповідної частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р».

При цьому,у склад 2/5 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що належали у рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , взагалі не входили приміщення у складі будинку під літ. «Б», з прибудовами літ. «б», «б-2», «б-3», «б-4», а також інші житлові та надвірні споруди, які перебували у співвласників ОСОБА_6 , ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 ..

Необхідно відзначити, що після видачі свідоцтва про право власності на склад 2/5 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що належали у рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 необхідно було здійснити перерахунок інших часток співвласників, оскільки частки співвласників в цілому не складали одиницю.

Так фактично станом 12.10.2004р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_8 , якій належало:

- 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2, що належало померлій на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р., а також рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.01.2005р..

2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_5 , якій належало:

-2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилого будинку літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., відповідної частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_2 , якій належало:

-2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилого будинку літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., відповідної частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_6 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_30 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_4 , якому належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_14 , якому належало 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_2 .

Отже частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_2 (17/100+ 40/100 (2/15+2/15+2/15=40/100) + 25/100 (25/200+25/200=25/100) +17/100+41/100=140/100) в цілому не складали одиницю, що вимагало здійснення перерахунку часток.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р. по цивільній справі №2-5683/06 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_32 та ОСОБА_4 про визнання права власності, за ОСОБА_8 було визнано право власності на самочинні прибудови

літ. «б» - житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м. та коридор 2-2 площею 5.8 кв.м.,

літ. «б-2» - санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., літ. «б-3» - веранду 4-4 площею 10.4 кв.м.,

літ. «б-4 «- кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комору 2-5 площею 3.3 кв.м.

у складі одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 .

Даним рішенням також було визнано в цілому за ОСОБА_8 право власності в житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м., - на плані технічного паспорта від 03.06.2004 року, розташованому на земельній ділянці площею 997.0 кв.м., що складає 2/15 частки домоволодіння. (Т.1, а.с. 15-16)

В даному випадку дуже важливо відзначити, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р. визнано право власності 2/15 частки домоволодіння АДРЕСА_2 у які входили:

- приміщення у прибудовах літ. «б», літ. «б-2», літ. «б-3», літ. «б-4», які побудовані ОСОБА_8 та ОСОБА_11 до 1991р.,

- а також 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2, що належало померлій на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р., а також рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.01.2005р..

06.12.2006р. КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвала право власності за ОСОБА_8 на 2/15 частки домоволодіння АДРЕСА_6 . (Т1., а.с.14, 234)

Отже станом 06.12.2006р. співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 були:

ОСОБА_8 , якій належало:

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: у житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м., на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р.

2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_5 , якій належало:

-2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилого будинку літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., відповідної частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_2 , якій належало:

-2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилого будинку літ. «Л», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., відповідної частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

ОСОБА_6 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_30 , якій належало 25/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались з приміщень: у літ. «б»: 3-1 житлова, площею 20,1 кв.м., літ. «б-1»: № 3-2 кухня, площею 13,4 кв.м., № 3-4 ванна, площею 5,2 кв., № 3-3 коридор, площею 6,6 кв.м.;

ОСОБА_4 , якому належало 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_14 , якому належало 41/100 частина домоволодіння АДРЕСА_2 .

Отже частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_2 повторно в цілому не складали одиницю.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р. по цивільній справі №2-5683/06 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_32 та ОСОБА_4 про визнання права власності було скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_8 було відмовлено. Підставами скасування рішення було те, що районним суд не повному обсязі з`ясував обставини справи, не залучив до участі в справі всіх співвласників, на встановив частки інших співвласників, тобто у позові відмовлено за процесуальних підстав. (Т.1, а.с. 17-20)

Незважаючи на скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р., з матеріалів даної справи необхідно зробити декілька висновків.

Так предметом спору було приміщення у прибудові літ. «б»: житлова кімната 2-1, площею 13.7 кв.м. та коридор 2-2 площею 5.8 кв.м..

Судом було встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990р. було вилучено у ОСОБА_15 самовільно збудовану прибудову під літ. «б», розміром 5,8*11,25 м. по АДРЕСА_6 .

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 08.05.1990р., Рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 було вирішено взяти на баланс місцевих рад будинок літ. «б» по АДРЕСА_6 , прийняти в експлуатацію будинок під літ. «б», розміром 7,0*10,89 кв.м., що складається з двох житлових кімнат площею 33,3 кв.м., кухні, коридору, ванної. (Т.1, а.с. 133, 160)

Судом, у межах розгляду даної справи, було встановлено, що рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 неправомірно були прийняти на баланс місцевих рад дві житлові кімнати площею 33,3 кв.м., тобто фактично кімнати літ. 3-5 площею 20,1 кв.м., та літ. 3-1, площею 13,2 кв.м..

Однак рішенням Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 замість прийняття на баланс місцевих рад кімнати №2-2, площею 20,1 кв.м., яка входила у самочинно збудовану прибудову літ. «б», було неправомірно прийнято на баланс кімнату № НОМЕР_7 , площею 13,2 кв.м. (яка раніше мала нумерацію №2-2, площею 12,80 кв.м.), яка входили до житлового будинку літ. «Б» та не була самочинним будівництвом, що належала ОСОБА_11 .

Судом встановлено, що кімната №2-2, площею 20,1 кв.м., яка перебувала у складі прибудови літ. «б», була перебудована та поділена на житлову кімнату літ. 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м..

Фактично дана кімната не була включена у склад 31/100 частин домоволодіння, яка перебували на балансі місцевих рад на підставі рішення Ленінського виконкому м. Одеси від 05.10.1990р. №280/19 .

Таким чином, кімната №2-2, площею 20,1 кв.м., яка перебувала у складі прибудови літ. «б», яка була перебудована та поділена на житлову кімнату літ. 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м. залишалась без визначеного правового статусу.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 до 1991р. було побудовані також приміщення:

прибудові літ. «б-2»: санвузол №4-3 площею 2.7 кв.м.,

прибудові літ. «б-3»: веранда № 4-4 площею 10.4 кв.м.,

прибудові літ. «б-4» - кухню № 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м.

у складі одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 , що підтверджується технічною інвентаризацію від 28.02.1989р.. (Т.1, а.с. 124)

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-ІV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Таким чином, приміщення у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м. не є самочинним будівництвом.

В той же час, суд повинен з`ясувати чи підлягає зміни частки інших співвласників, у разі збільшення його частки за рахунок прибудови.

Відповідно до ст. 119 ЦК України в редакції 1963р., яка була чинною на час будівництва ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вищевказаних приміщень встановлювала, що «коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.»

Чинна редакція ч. 4 ст. 358 ЦК України встановлює, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні не було встановлено фактів, що інші співвласники будинку на час його будівництва, а саме ОСОБА_26 , ОСОБА_14 надавали згоду на будівництво ОСОБА_11 , а також ОСОБА_8 у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м

Отже суд вважає, що оскільки ОСОБА_8 належало право власності на 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2, що належало їй на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р., а також рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.01.2005р., то у разі будівництва її частка не повинна бути збільшеною.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_8 мала право на визнання за нею права власності на 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались:

з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2,

у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м.

В даному випадку частки інших співвласників не повинні бути змінені, а споруджені прибудові повинні були бути власністю ОСОБА_8 у складі її частки.

Рішенням Суворовського районного суду від 12.12.2006р. за ОСОБА_7 право власності на 41/100 частки домоволодіння АДРЕСА_2 , що складається із приміщень 4-1 коридор, 4-2 жила, 4-3 жила, 4-4 жила, 4-5 кухня, 4-6 вбиральня, 4-7 коридор, 4-8 веранда, літня кухня літ. „Т, гараж літ „С, сарай літ „Х, вбиральня літ „К, сарай літ „Ж, погріб літ „Е, що було спадковим майном після ОСОБА_14 . (Т.1, а.с. 235-236)

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської Ради від 27.10.2009р. був затверджений акт державної приймальної комісії від 18.12.2008р. про готовність закінчених будівництвом жилого будинку літ. «Ааа-1» та гаража літ. «Ц», за адресою АДРЕСА_6 , замовник ОСОБА_4 . (Т.1, 243)

В процесі розгляду справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза ПП «Одеський науково-дослідний інститут експертних досліджень ім. Скибинського С.П.». Відповідно до висновку експертизи №192/2015р. від 29.01.2016р. було встановлено,що :

у користуванні ОСОБА_6 перебуває частина прибудови літ. «б», у складі приміщення № 3-1 жила, площею 20,1 кв.м.

у користуванні ОСОБА_8 перебуває:

у прибудові літ. «б», у складі приміщень 2-1 жита, площею 13,7 кв.м., приміщенні 2-2, площею 5,8 кв.м.:

у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м.,

у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4, площею 10,4 кв.м..

у прибудові літ. «б-4» - кухня 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м.,

Окрім того, данні приміщення відповідають нормативно-правовим актам у галузі будівництва. (Т.2, а.с. 117-135)

Спадкові правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , актовий запис №736 від 20.01.2018р. (Т.3, а.с. 2)

Після її смерті Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №404/2018р..

14 травня 2018р. в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений 02.09.2014р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-535. (Т.3, а.с. 58)

30 травня 2018р. в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений 09.03.2010р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-200. (Т.3, а.с. 58-зворот)

Відповідно до заповіту, який був посвідчений 09.03.2010р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-200 ОСОБА_8 заповіла належні їй 2/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами гараж «Р», сарай «М», вбиральня «П», душ «У», під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_2 . (Т.3, а.с. 69-зворот)

Відповідно до заповіту, який був посвідчений 02.09.2014р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-535 ОСОБА_8 заповіла належні їй 2/15 частин житлового будинку літ. «Б», з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_6 , а також 17/100 житлового будинку літ. «Б», цього домоволодіння, що розташовано за цією ж адресою ОСОБА_1 . (Т.3, а.с. 64)

Постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. від 01.08.2018р. № 2447/02-1 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом, оскільки згідно даних інвентаризації частини будинку АДРЕСА_8 не складають одиницю. (Т.3, а.с. 77-78)

Постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. від 02.11.2018р. № 207/02-31 було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом, оскільки згідно даних інвентаризації частини будинку АДРЕСА_8 не складають одиницю. (Т.3, а.с. 78-79)

Судом встановлено, що після померлої ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складалась з наступного нерухомого майна:

- 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2, що належало померлій на підставі рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 01.03.1999р., а також рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.01.2005р.,

у які також входили приміщення: у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м., як майнові права спадкодавця щодо визнання права власності;

2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво № НОМЕР_9 від 19.12.2003р..

Спадкоємцями за законом першої черги після померлої ОСОБА_8 є

- ОСОБА_33 , яка дочкою померлої, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 від 17.04.1973р.. (Т.3, а.с. 68-зворот)

- ОСОБА_34 , яка є дочкою померлої, відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_11 . (Т.3, а.с. 73-зворот)

Для вирішення наявності права спадкоємців ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 на спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_8 у виниклих правовідносинах необхідно встановити не тільки порядок спадкування, а саме за законом або за заповітом, а також наявність волі спадкодавця та обсяг спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Частина 4 ст. 1236 ЦК України встановлює, що чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Приписами ч. 1 ст. 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно ч. 2 ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до заповіту, який був посвідчений 09.03.2010р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-200 ОСОБА_8 заповіла належні їй 2/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами гараж «Р», сарай «М», вбиральня «П», душ «У», під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_2 . (Т.3, а.с. 69-зворот)

В заповіті не визначено, які саме приміщення входять до 2/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами гараж «Р», сарай «М», вбиральня «П», душ «У», під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_2 . (Т.3, а.с. 69-зворот)

В даному випадку, враховуючи наявність спору між спадкоємцями, суд повинен застосувати положення ч. 2 ст. 1256 ЦК України щодо тлумачення заповіту.

В процесі розгляду даної справи судом було встановлено, що станом 06.12.2006р. та 09.03.2010р за ОСОБА_8 було зареєстровано на праві власності:

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: у житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м., на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р.

2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

Отже враховуючи, що в заповіті є посилання на приміщення, а також на надвірні споруди, які зазначені у розпорядженні Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р.», то суд вважає, що ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_2 -

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , які складались: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р»,що належало померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво № НОМЕР_9 від 19.12.2003р..

Відповідно до заповіту, який був посвідчений 02.09.2014р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-535 ОСОБА_8 заповіла належні їй 2/15 частин житлового будинку літ. «Б», з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_6 , а також 17/100 житлового будинку літ. «Б», цього домоволодіння, що розташовано за цією ж адресою ОСОБА_1 . (Т.3, а.с. 64)

Необхідно відзначити, що час складання заповіту, а саме 02.09.2014р., за ОСОБА_8 було зареєстровано на праві власності:

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: у житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м., на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р.

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р», що належала померлій на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтва №12-26398 від 19.12.2003р., розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської Ради № 569 від 22.09.2004р. «про внесення змін у розпорядження органу приватизації №182046 від 19.12.2003р. та у свідоцтво №12-26398 від 19.12.2003р..

Враховуючи положення ч. 1 ст. 1236 ЦК України, згідно якої заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, то ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_1 :

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складались: у житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м., що належали померлій підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006р., яке було чинним на час складання заповіту, а саме 02.09.2014р.

Отже суд вважає, що незважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014 року було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 року до ОСОБА_1 перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на приміщення:

у житловому будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 на житлову кімнату 2-1 площею 13.7 кв.м., житлову кімнату 4-1 площею 17.8. кв.м., коридор 2-2 площею 5.8 кв.м., веранду 4-4 площею 10.4 кв.м., кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., кухню 4-2 площею 13.8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., комори 2-5 площею 3.3 кв.м..

Суд не погоджується з позицією ОСОБА_2 , що вона має право спадщину у вигляді 1/2 частини у прибудови літ. «б»: - житлову кімнату 2-1 площею 13,7 кв.м, коридор 2-2 площею 5,8 кв.м, літ. «б2»- санвузол 4-3 площею 2,7 кв.м; літ. «б3»- веранда 4-4 площею 10,4 кв.м; літ. «б4»- кухня 2-3 площею 21,7 кв.м. санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м, кладова 2-5 площею 3,3 кв.м. у складі одноповерхового житлового будинку літ. «Б» у домоволодінні АДРЕСА_2 , оскільки всі права та обов`язки з вищевказаними приміщеннями, невід`ємно пов`язані із заповітом який був посвідчений 02.09.2014р. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 3-535, згідно якого ОСОБА_8 заповіла належні їй 2/15 частин житлового будинку літ. «Б», з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_6 , а також 17/100 житлового будинку літ. «Б», цього домоволодіння, що розташовано за цією ж адресою ОСОБА_1 .

В той же час, суд не погоджується з позицією представника ОСОБА_35 ОСОБА_36 , яка вважала, що заповіт від 02.09.2014р. скасував попередній заповіт від 09.03.2010р., оскільки заповіти не суперечать один одному, а навпаки розподіляють спадкове майно.

На підставі викладеного, суд вважає, що

за ОСОБА_35 необхідно визнати право власності на спадкове майно, а саме: 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються:

з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2,

у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м.

за ОСОБА_2 визнати право власності на спадкове майно, а саме:

- 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р».

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Одеської області, за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса ОМНО Фуфаєвої О.О., Одеської міської Ради про визнання недійсними договору дарування, свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання права власності - задовольнити частково.

2.Позовні вимоги ОСОБА_1

про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 березня 2003 року (бланк серія НОМЕР_2 ), зареєстроване в ОМБТІ в книзі №164 пр. на сторінці № НОМЕР_4 під № 368 на ім 'я ОСОБА_9 ;

про визнання недійсним договору дарування, відповідно до якого ОСОБА_29 , що діяв від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 22.11.2003р. № 13733 подарував, а ОСОБА_30 прийняла в дар 25/200 часток домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

- залишити без задоволення у повному обсязі.

3.Визнати за ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_12 ) право власності на спадкове майно, а саме: 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються:

з жилої кімнати площею 17,8 кв.м, що позначена на технічному плані під літ. №4-1, кухні площею 13,2 кв.м., що позначена на технічному плані під літ. №4-2,

у прибудові літ. «б», кімната № 2-1, площею 13,7 кв.м., та коридор № 2-2 площею 5,8 кв.м., у прибудові літ. «б-2»: санвузол 4-3 площею 2.7 кв.м., у прибудові літ. «б-3»: веранда 4-4 площею 10.4 кв.м., у прибудові літ. «б-4» - кухню 2-3 площею 21.7 кв.м., санвузол 2-4 площею 4.3 кв.м., комора 2-5 площею 3.3 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

4.Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Одеської міської Ради, ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Виконавчий комітет Одеської міської Ради, приватний нотаріус ОНМО Фуфаєва О.О. про визнання права власності на частку у самочинному будівництві задовольнити частково.

5.Визнати за ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_13 ) право власності на спадкове майно, а саме: - 2/15 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складаються: 1/3 частки жилого будинку літ. «Л», що складається з двох житлових кімнат: літ. «2», площею 15,8 кв.м., №3, площею 26,5 кв.м., №1- коридор, площею 5,4 кв.м., №4-кухня, площею 7,7 кв.м., №5 ванна кімната, площею 4,5 кв.м., всього загальною площею 59,9 кв.м., жилою 42,3 кв.м., підсобна площа 17,6 кв.м., 1/3 частки сараю літ. «М», вбиральні літ. «П», душу літ. «У», гаражу літ. «Р»

у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2021