Дата документу 27.01.2021 Справа № 335/2566/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/2566/18Головуючий у 1-й інстанції Соболєва І.П. Повний текст рішення складено 21.12.2019 року
Пр. № 22-ц/807/15/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-3), в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 суму завданої майнової шкоди у розмірі 1162512,15 грн. та моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10000,00 грн., а також понесені судові витрати 42310,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 08.12.2017 о 16:30 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport», д.н. НОМЕР_1 , рухався по Прибережній автомагістралі в м. Запоріжжі неподалік ЛЕП № 739, та при зміні напрямку руху не впевнившись в безпечності маневру, здійснив зіткнення із транспортним засобом «Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті удару автомобіль «Infiniti QX 70» незалежно від його волі, продовжував рух та здійснив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , а потім здійснив наїзд на вищевказану електроопору № 739. В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.01.2017 у справі за № 662/2538/17 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 та накладено на нього стягнення у виді штрафу 340,00 грн. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 23.02.2018 постанову судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.01.2017 залишено без змін.

Власником автомобіля «Infiniti QX 70» є дружина позивача ОСОБА_5 . Позивач керував автомобілем «Infiniti QX 70» на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю під керуванням ОСОБА_3 «Infiniti QX 70» завдано механічні пошкодження. Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків № 22/12 від 22.12.2017, виконаного судовим експертом Булейко О.А., вартість збитків спричинених автомобілю позивача становить 1162512,15 грн.

Крім того, неправомірними діями відповідача, внаслідок яких відбулась ДТП, позивачу було завдано моральну шкоду, що знайшло своє вираження в порушенні звичного життєвого укладу пов`язаного із відсутністю транспортного засобу, на якому ОСОБА_6 щодня долав значну відстань від дому до Запорізької обласної лікарні, де позивач працює завідувачем ревматологічного відділення, подавленого стану спричиненого відвідуванням судових засідань в ході адміністративного розгляду справи, на яких відповідач ОСОБА_1 , вів себе по відношенню до ОСОБА_6 недопустимо, звинувачуючи його в тому, що саме він, являється винуватцем ДТП, що він намагався його вбити, зриваючись на крик, та звинувачуючи в тому, що оскільки ОСОБА_6 являється лікарем, то він скориставшись своїми зв`язками здійснив тиск на лікарів, які проводили медичне обстеження, щодо стану алкогольного сп`яніння, вказував на те, що на освідування до лікаря він прибув зі своїм адвокатом, що не відповідає дійсності, оскільки на освідування усі учасники ДТП були доставлені на одному авто. Таким чином, усі ці звинувачення, спричинили душевні страждання ОСОБА_3 , який являється лікарем, професором, доктором наук, володіє 7-ма мовами, тобто є людиною, яка їхала після тяжкого робочого дня по Набережній магістралі по своїй смузі руху, нікому не заважаючи, натомість відповідач, який зухвало виконав недозволений маневр у виді розвороту через 3-смуги руху, чим спричинив зіткнення, яке й стало причиною ДТП, при цьому замість, щирого каяття, почав зухвало звинувачувати ні в чому не винну людину.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с. 48).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 72) відкрито провадження цій у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року (т.с. 2 а.с. 61-65) позов ОСОБА_3 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 1162512,15 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати у розмірі 30310,00 грн., а всього 1202822,15 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 68-73) просив рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 83).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 84) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 17 лютого 2020 року (т.с. 2 а.с. 86), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 86) з урахуванням навантаженості судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Сторона позивача не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалим лікуванням останньої (т.с. 2 а.с. 99-100).

У судовому засіданні 08 квітня 2020 року апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи за присутністю представника позивача (т.с. 2 а.с. 126-127): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, у розгляді цієї справи оголошено перерву у зв`язку із залученням до участі у цій справі ухвалою суду (т.с. 2 а.с. 128, 130-131) в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (), витребуванням у останньої інформації на підтвердження (спростування) інформації про те, що: - цивільна відповідальність ОСОБА_1 за транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport НОМЕР_6 , станом на час дорожньо-транспортної пригоди 08.12.2017 року о 16.30 годині була застрахована у страховій компанії за страховим полісом 2224904 від 08.12.2017 року з 16.00 години ? - якщо так, то які страхові ліміти за цим полісом? - чи звертались до страхової компанії за відшкодуванням будь-які потерпілі у цій дорожньо-транспортній пригоді, та зокрема власник чи користувач автомобілю Infiniti QX 780 НОМЕР_2 - ОСОБА_5 чи ОСОБА_3 ? - якщо так, то коли саме і які результати розгляду цього звернення? - надати письмові докази останнього.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій набрав чинності з 02 квітня 2020 року та був чинним до 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 28 лютого 2021 року включно, що є загальновідомою інформацією.

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду третьою особою ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було надано письмові пояснення (т.с. 2 а.с. 154-156), за змістом яких підтверджено наявність у відповідача полісу страхової компанії з франшизою - 00,00 грн. на час ДТП та надано копію платіжного доручення від 02.04.2018 року на підтвердження здійснення страховою компанією виплати на користь ОСОБА_5 страхової суми у розмірі 100000,00 грн.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 10 червня 2020 року, не відбувся через нетривалий лікарняний судді - члена колегії Подліянової Г.С., який не давав можливості на її заміну іншим суддею у цій справі в автоматизованому порядку, та був відкладений (довідка т.с. 2 а.с. 148) з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно (т.с. 2 а.с.162).

В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 163-164).

У судовому засіданні 16 вересня 2020 року (т.с. 2 а.с. 166-167) апеляційним судом продовжено розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, досліджено письмові докази, надані третьою особою, у розгляді справи оголошено перерву в порядку задоволення клопотання представника позивача, який після роз`яснення йому апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України права заявити (не заявити) клопотання про долучення до матеріалів цієї справи доказів проведення відновленого ремонту автомобілю позивача чи відповідного висновку експерта, а також наслідки незаявлення такого клопотання, вважав за доцільне надати апеляційному суду останні.

В автоматизованому порядку суддями Кочетковою І.В. та Кримською О.М. у цій справі замінено суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалими хворобою та відпусткою останніх (т.с. 2 а.с. 178-179).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 21 жовтня 2020 року, не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника позивача про його відкладення через його зайнятість в іншій справі, в слідчих діях з посиланням на практику Європейського суду щодо порушення ст. 6 Конвенції: справа «Бартая проти Грузії», а також завантаженістю експерта та тривалістю проведення експертизи на замовлення сторони позивача (т.с. 2 а.с. 180, 216-217).

Відповідач через свого представника подав апеляційному суду письмові пояснення із копією висновку № 222/11.18 авто-технічного дослідження обставин ДТП (т.с. 2 а.с. 182-215)

20 січня 2021 року позивачем в особі його представника через канцелярію подано для долучення до матеріалів цієї справи висновок експерта № 22/10 від 22.10.2020 року (т.с. 3 а.с. 1-14), за змістом якого ринкова вартість автомобілю позивача Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 становить 1162512,15 грн., та є меншою за вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складових та величини втрати товарної вартості, що становить 1201869,49 грн.; вартість автомобілю Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 на дату оцінки, аварійно пошкодженого після ДТП, відповідає утилізаційній вартості 408395,55 грн. автомобілю Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 .

Відповідач через свого представника подав апеляційному суду через канцелярію письмові пояснення (т.с. 3 а.с. 15-20).

У судове засідання 27 січня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 та представник третьої особи - ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_1 та представник третьої особи - ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представників сторін: позивача ОСОБА_3 адвоката Лясковець О.В. (т.с. 2 а.с. 103-104) та відповідача ОСОБА_1 адвоката Дубового І.А. (т.с. 2 а.с. 165).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення представників сторін, зокрема:

-представника позивача ОСОБА_3 адвоката Лясковець О.В., який у тому числі на запитання апеляційного суду наполягав на тому, що має місце економічна недоцільність відновлення автомобілю позивача, тому доказів відновлюваного ремонту позивача апеляційному суду не надає, від позовних вимог позивач у цій справі в частині не відмовляється, але не заперечує проти вирахування апеляційним судом із розміру заявленої майнової шкоди (вартості автомобілю) 1162512,15 грн. суми страхової відшкодування 100000,00 грн. та утилізаційної вартості автомобілю 40395,55 грн., який залишається у позивача, звідси, після вирахувань розмір майнової шкоди позивача становить 654116,60 грн., доказів того, що автомобіль є спільною власністю позивача та його дружини, як власника автомобілю (свідоцтво про шлюб ОСОБА_8 , правовстановлюючі документи на придбання автомобілю тощо), а також доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції він не може надавати і надавати їх суду у цій справі не буде;

-представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дубового І.А., який наполягав на тому, що має місце вина позивача у ДТП, що підтверджується висновком експертизи, копію якої ним було надано апеляційному суду у цій справі; автомобіль позивача може бути відновлений в порядку відновлюваного ремонту та був відновлений, будь-яких клопотань не мав,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши висновок, наданий стороною позивача (т.с. 3 а.с. 2-13), та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 118, 76, 7781, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263265, 268, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП при таких обставинах: 08.12.2017 о 16.30 год., ОСОБА_1 , керуючи т.з. Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 , рухався по Прибережній автомагістралі в м. Запоріжжя, неподалік ЛЕП №739, та при зміні напрямку руху не впевнившись в безпечності маневру, здійснив зіткнення з т.з. Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті удару, т.з. Infiniti QX 70 незалежно від його волі, продовжував рух та здійснив зіткнення з т.з. Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , а потім здійснив наїзд на вищевказану електроопору № 739, в результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до ст. 124 КУпАП (постанова Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.01.2017 за № 662/2538/17, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 23.02.2018, копія т.с. 1 а.с. 42-46).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України …постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій …особи, стосовно якої ухвалені… постанова суду лише в частині, чи мали місце ці дії… та вчиненні вони цією особою.

Матеріали цієї справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 , який керував т.з. Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 під час вищезазначеної ДТП, визнаний винним у цій ДТП на підставі будь-якої постанови будь-якого суду.

Тому, апеляційний суд критично оцінює доводи відповідача у цій справі в цій частині.

Висновок автотехнічної експертизи бюро судових експертиз «АЛЬФА +» від 19.11.2018 року (т.с. 2 а.с. 185-215), наданий відповідачем лише апеляційному суду у цій справі був досліджений апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2019 року в межах доводів апеляційної скарги відповідача як інший письмовий доказ, передбачений ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України.

Проте, останній оцінюється апеляційним судом критично та не приймається до уваги у цій справі, оскільки стороною відповідача апеляційному суду не надано доказів того, що на підставі цього висновку був складений працівниками поліції відповідний протокол за ст. 124 КпАП України відносно ОСОБА_3 та прийнята постанова будь-якого суду про винуватість останнього у вищезазначеній ДТП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , автомобіль марки «Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності дружині позивача ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 36).

З постанови Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.01.2017 вбачається, що саме ОСОБА_6 керував автомобілем Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 , на належній правовій підставі - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (копія т.с. 1 а.с. 37) та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_3 є належним позивачем у цій справі в частині позовних вимог щодо відшкодування завданої в ДТП майнової (матеріальної) шкоди через пошкодження в ДТП автомобілю Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 з вини відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки, факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків № 22/12 від 22.12.2017, складеним судовим експертом Булейко О.А. (т.с. 1 а.с. 7-34), вартість відновлюваного ремонту на момент оцінки перевищує дійсну (ринкову) вартість автомобілю без урахування аварійних пошкоджень, внаслідок чого, автомобіль відновлювати економічно недоцільно, вартість матеріальних збитків, спричинених володільцеві автомобілю «Infiniti QX 70» становить 1162512,15 грн.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

І хоча, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 є належним відповідачем за вищезазначеним позовом позивача у цій справі.

Проте, помилковими є фактичні обставини цієї справи, з яких суд першої інстанції дійшов до такого висновку.

Загальні суди мають враховувати висновки Верховного суду в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15 (останній висновок) відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі N 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Апеляційним судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 по вищезазначеному автомобілю, яким він керував, на час ДТП була застрахована з нульовою франшизою у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», на чому наполягала сторона відповідача у суді першої інстанції (поліс, копія а.с. 128), але на що не звернув належної уваги суд першої інстанції.

Тому, апеляційний суд у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України залучив до участі у цій справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (ухвала від 08.04.2020 року т.с. 2 а.с. 128).

На виконання вказаної ухвали апеляційного суду третьою особою ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було надано письмові пояснення (т.с. 2 а.с. 154-154), за змістом яких підтверджено наявність у відповідача полісу страхової компанії з франшизою - 00,00 грн. на час ДТП та надано копію платіжного доручення від 02.04.2018 року (тобто ще до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі - 12.12.2019 року) на підтвердження здійснення страховою компанією виплати на користь ОСОБА_5 страхової суми у розмірі 100000,00 грн. (т.с. 2 а.с. 155-156 доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача).

В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Проте, позивач ОСОБА_3 та його представники:

- не повідомили суд першої інстанції про вказані обставини відносин із страховою компанією відповідача ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ»,

- від частини позовних вимог про стягнення майнової шкоди на суму виплаченого страхового відшкодування 100000,00 грн. у цій справі у суді першої і апеляційної інстанцій не відмовились.

Тому, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог позивача, які були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі.

Враховуючи виплату страховою компанією відповідача страхового відшкодування в межах страхового ліміту у повному обсязі, позивач мав право на звернення до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом саме до відповідача ОСОБА_1 , як винної у ДТП особи, про стягнення лише різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторона позивача у цій справі з посиланням на висновок (додатковий) судового експерта Булейка О.А. № 22/10 від 22.10.2020 року (т.с. 3 а.с. 2-13 - доказ, передбачений ст. 367 ч. 2 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки має суттєве значення для правильного вирішення цієї справи) наполягала на тому, що ринкова вартість автомобілю позивача Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 становить 1162512,15 грн., та є меншою за вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складових та величини втрати товарної вартості, що становить 1201869,49 грн.; вартість автомобілю «Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 на дату оцінки, аварійно пошкодженого після ДТП, відповідає утилізаційній вартості 408395,55 грн. автомобілю Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали апеляційному суду у цій справі належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача, а саме того, що відновлюваний ремонт автомобілю Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 є меншим за ринкову вартість цього автомобілю, та, відповідно, що автомобіль не є фізично знищеним, та позивач може просити з відповідача лише стягнення вартості відновлюваного ремонту цього автомобілю, будь-яких клопотань, у тому числі про призначення будь-якої експертизи у цій частині, не мали.

В силу вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, обґрунтованими та доведеними у цій справі є позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення майнової (матеріальної) шкоди у розмірі 654116,60 грн. (розрахунок: вартість транспортного засобу Infiniti QX 70», д.н. НОМЕР_2 до ДТП 1162512,15 грн. (т.с. 1 а.с. 19, належні, допустимі докази того, що вартість автомобілю позивача до ДТП була іншою, у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані) вартість автомобілю після ДТП 408395,00 грн. (т.с. 1 а.с.7) 100000,00 грн. страхова виплата ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_5 т.с. 2 а.с. 155).

На припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди 10000,00 грн. та понесених судових витрат у цій справі .

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній … особі неправомірними … діями …покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

В обґрунтування моральної шкоди позивач ОСОБА_3 у цій справі посилався на ст. ст. 23 ч. 2 ЦК України, зокрема: моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, . яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї або близьких родичів, у душевних переживаннях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи…

Проте, апеляційним судом встановлено, що матеріали цієї справи, та зокрема вищезазначена постанова вищезазначеного суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАп України ОСОБА_1 не містять даних про те, що водій ОСОБА_3 отримав будь-які тілесні пошкодження чи мала місце будь-яка неправомірна поведінка ОСОБА_1 відносно безпосередньо фізичної особи ОСОБА_3 , зазначено лише про пошкодження автомобілів учасників ДТП.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_3 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_3 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в частині завдання відповідачем позивачеві ОСОБА_9 взагалі будь-якої моральної шкоди, та у тому числі у розмірі 10000,00 грн.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі у цій частині та роз`яснював представникові позивача ОСОБА_10 у судовому засіданні право сторони позивача заявити (не заявити) перед апеляційним судом клопотання про долучення до матеріалів цієї справи доказів завдання відповідачем позивачеві будь-якої моральної шкоди у ДТП, у тому числі шляхом надання доказів того, що вищезазначений автомобіль Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 є спільною власністю ОСОБА_3 та власника цього автомобілю ОСОБА_5 , як подружжя (свідоцтво про шлюб ОСОБА_8 , правовстановлюючий документ на придбання вказаного автомобілю у період шлюбу тощо), а також правові наслідки незаявлення такого клопотання, а саме: що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Щодо судових витрат

Позивач ОСОБА_3 у цій справі також просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в якості судових витрат понесені ним витрати, пов`язані з проведенням оцінки майна експертом Булейко О.А. на суму 1500,00 грн. (квитанція № 002525 від 18.12.2017 року т.с. 1 а.с. 35), які суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача у цій справі своїм рішенням, що є предметом апеляційного оскарження.

Хоча в квитанції (т.с. 1 а.с. 35) прямо зазначено, що ці витрати понесено не позивачем у цій справі - ОСОБА_3 , а власником автомобілю - ОСОБА_11 (рос.).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що остання не є позивачем у цій справі, а ОСОБА_3 подано позов у цій справі лише від свого імені та у своїх інтересах.

Крім того, замовлення експертизи і отримання експертного висновку за ініціативою позивача для подальшого звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку як судових витрат (правовий висновок , викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а, який є обов`язковім для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Також, позивач ОСОБА_3 у цій справі у своєму позові (т.с 1 а.с.3 зворот) просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції адвоката у розмірі 32000,00 грн., що складаються з: - 12000,00 грн. адвокатські послуги, які ОСОБА_3 поніс під час розгляду адміністративної справи, та 20000,00 грн. - які позивач очікує понести під час розгляду даної справи, які суд першої інстанції лише з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України стягнув з відповідача на користь позивача, зменшивши останні до 20000,00 грн.

Проте, 12000,00 грн. адвокатські послуги, які ОСОБА_3 поніс під час розгляду адміністративної справи, взагалі не можуть належати і не належать до судових витрат, понесених позивачем у цій справі, а тому суд першої інстанції мав відмовити в їх стягненні у цій справі у повному обсязі.

Щодо решти.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Проте, апеляційним судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу на суму 20000,00 грн. адвоката Зелінської О.С. у суді першої інстанції надані у матеріали цієї справи лише такі документи:

- ордер адвоката Зеліньскої О.С. (т.с. 1 а.с. 39, 76), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_12 (копія т.с. 1 а.с. 41, 75),

- ордер адвоката Лясковець О.В. (т.с. 1 а.с. 80), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_12 (т.с. 1 а.с. 81), витяг з Єдиного реєстру адвокатів України (т.с. 1 а.с. 82).

Проте, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що позивачем ОСОБА_3 взагалі не доведено належними, допустимими доказами у цій справі понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі на суму 20000,00 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише, частково ґрунтуються на законі, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 654116,60 грн., в іншій частині позовних вимог сіл відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 10, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача та позову позивача у цій справі частково при вищевикладених обставинах, з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в порядку взаємозаліку у розмірі 2371,90 грн.

(Розрахунок:

-позивач має право на стягнення з відповідача судового збору за подачу позову у цій справі у суді першої інстанції у розмірі 4743,70 грн. (розрахунок: судовий збір 8810,00 грн. (т.с. 1 а.с. 47)*сума задоволених позовних вимог 654116,60 грн./сума заявлених позовних вимог 1214822,15 грн.);

- відповідач має право на стягнення з позивача судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі в апеляційному суді 7115,60 грн. (розрахунок: судовий збір 13215,67 грн. (т.с. 2а.с. 67)*сума відмовлених вимог 560705,55 грн. (розрахунок: 1214822,15 654116,60)/ сума заявлених позовних вимог 1214822,15 грн.);

-7115,60 грн. - 4743,70 грн. = 2371,90 грн. різниця з позивача на користь відповідача, оскільки, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на користь якої більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні; у такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що власник автомобілю Infiniti QX 70, д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 у подальшому не позбавлена права вирішувати питання про стягнення будь-якої моральної шкоди з ОСОБА_1 у зв`язку із пошкодженням належного їй автомобілю.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 654116,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір 2371,90 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.02.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кримська О.М.