Справа № 703/116/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення

встановив:

11 січня 2021 року поштовим відправленням на адресу суду надійшла позовна заява КП «Смілакомунтеплоенерго», в якій останнє просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг з оплати послуги з централізованого опалення житла у сумі 36072 гривні 89 копійок, інфляційні втрати у сумі 1485 гривень 78 копійок, три проценти річних у сумі 1725 гривень 20 копійок, пеню у сумі 1189 гривень 57 копійок та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Смілакомунтерплоенерго» засноване Смілянською міською радою з метою надання житлово-комунальних послуг в сфері теплопостачання та є монополістом на території м. Сміла. ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.1 Закону України «про теплопостачання», має особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 . Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року №70 «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг» позивача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року. Позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Нарахування плати за послуги відповідачу здійснені за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року та №83 від 28 лютого 2019 року. Відповідач зобов`язаний був сплачувати позивачу надані житлово-комунальні послуги щомісячно за встановленим тарифом. Договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 20189 року, згідно якого позивач надає споживачам послуги є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, та публічним договором згідно ст.633 ЦК України. Оскільки позивач споживав надані послуги, не відмовився від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся.

В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті наданої позивачем житлово-комунальної послуги, у нього наявна заборгованість у загальній сумі 40473 гривні 45 копійок, з яких: 36072 гривні 89 копійок основний борг за опалення за період з лютого 2018 року по березень 2020 року; 1485 гривень 78 копійок інфляційні втрати; 1725 гривень 20 копійок 3% річних; 1189 гривень 57 копійок пеня, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 09 лютого 2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позивачу на подання відповіді на відзив.

09 березня 2021 року, у визначений вищевказаною ухвалою строк, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив з додатками до нього на позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго», з яким представник позивача ознайомився 13 квітня 2021 року, відповідно до якого, відповідач не визнає позов КП «Смілакомунтеплоенерго», оскільки він не є споживачем послуги з теплопостачання від КП «Смілакомунтеплоенерго», не отримував та не має наміру отримувати послуги з теплопостачання, так як в його квартирі АДРЕСА_2 , встановлено індивідуальне опалення з 14 серпня 2015 року, згідно з записом у технічному паспорті, яке він встановив на підставі дозволу, який надано рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №52 від 22 січня 2004 року. Крім того, зазначив про наявність перешкод у відкритті провадження у справі, оскільки, на йому думку, позовна заява не відповідає вимогами ст.175 та ст.177 ЦПК України, відсутність у позивача права на звернення до суду та незаконність і необґрунтованість вимог позивача, в зв`язку з чим просив позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго» відізвати і залишити без розгляду, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Також, звернувся з заявою про застосування строків давності у даній справі.

Крім того, 09 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до КП «Смілакомунтеплоенерго» про захист прав споживачів.

Ухвалами суду від 15 червня 2021 року відмовлено відповідачу ОСОБА_1 прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісною позовною заявою та об`єднання їх в одне провадження, зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_1 залишено без розгляду, а також відмовлено відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні заяв про залишення позовної заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» без розгляду та у проведенні розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, втретє звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи.

Судом, звернення відповідача ОСОБА_1 втретє з заявою про відкладення судового засідання 15 червня 2021 року визнано зловживанням своїми процесуальними правами, а причини його неявки у судове засідання не поважними, в зв`язку з чим ухвалою суду від 15 червня 2021 року у задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням неявки відповідача ОСОБА_1 без поважних причин у судове засідання 15 червня 2021 року, суд, з врахуванням положень ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, при цьому підстави для заочного розгляду справи та винесення за його результатами заочного рішення, в зв`язку з поданням відповідачем відзиву на позовну заяву, відсутні.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена в його заяві про розгляд справи без його участі, та доводи відповідача, які викладені у його відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 , останній є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій він зареєстрований та проживає (а.с.19, 50) .

Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с.9).

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення (а.с.7, 8).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до розрахунку нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за отримані від Позивача послуги Відповідач частково здійснив оплату.

За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Норми ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору, форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення».

Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Мiнiстрiв України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Мiнiстрiв України від 24 січня 2006 року №45) власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року, споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення.

Відповідно пункту 7.1 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання, згідно з п.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача.

Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.627, 630 ЦК України та ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7.1 "Правил користування приміщеннями житлових будинків».

Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Як вбачається з актів подачі теплоносія, складених представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника ОСББ 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року та 26 жовтня 2019 року, представниками вказаного підприємства та об`єднання засвідчено, що 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року та 26 жовтня 2019 року теплоносій від котельні №25 було подано по тепловому лічильнику на будинок АДРЕСА_3 (а.с.11, 12, 13).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з 01 лютого 2018 року по березень 2020 року надавалася послуга з централізованого опалення споживачам у будинку АДРЕСА_3 , в якому, зокрема, розташована квартира АДРЕСА_4 , в якій зареєстрований, проживає та власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

При цьому, будь-яких письмових доказів, які свідчать про відмову відповідача ОСОБА_1 від отримання вищевказаної житлово-комунальної послуги у період з 01 лютого 2018 року по березень 2020 року, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Отже, відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальної послуги з постачання централізованого опалення, яка надається за адресою: АДРЕСА_1 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 та вказана послуга надається відповідачу саме позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго».

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №52 від 22 квітня 2004 року «Про дозвіл на проектування реконструкції централізованої системи опалення громадянам міста» вирішено надати дозвіл на збір технічної документації та даних для виконання проектних робіт з реконструкції централізованої системи опалення в багатоквартирних будинках з заміною його на автономне індивідуальне в кожному житловому приміщенні, відповідно до технічних умов ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 (а.с.43).

Відповідно до акту обстеження від 2011 року, на підставі заяви власника квартири ОСОБА_1 про відключення від мереж ЦО та встановлення системи індивідуального опалення за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 , на момент перевірки відсутні прилади опалення житлових приміщень без спрямлення стояків. Квартира приватизована. Відключено від мережі ЦО на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52. Не виконаний проект на реконструкцію системи опалення даного житлового приміщення. Не зібрані та не виконані технічні умови на встановлення системи опалення. Система електроопалення в даній квартирі встановлена самовільно. На підставі вищевикладеного комісія приймає рішення: виконати всі вимоги зазначені у рішенні виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 січня 2004 року №52; відновити систему тепло забезпечення житла будинку, що проходить через дану квартиру; звернутися до Смілянського МРЕМ для вирішення питання приведення в відповідність документації та системи опалення (а.с.50).

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правила №630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Відсутність з 2011 року у квартирі відповідача ОСОБА_1 батарей не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

При цьому, суд не приймає до уваги, технічні характеристики квартири відповідача ОСОБА_1 станом на 14 серпня 2015 року (а.с.42-зворот), оскільки відомості про особу, яка встановила такі технічні характеристики квартири, в них не відображені, підпис даної особи відсутній та не засвідчений відповідною організацією.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 , здійснено самовільно.

Згідно постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2015року у справі №6-1192ц15, постановами Верховного Суду від 19.08.2019 року у справі №226/1437/16-ц; від 25.09.2019 року у справі №522/401/15-ц; від 22.07.2020 року у справі №500/5362/17; від 08.07.2020року у справі №554/946/18 самовільне відключення від мереж централізованого опалення не допускається і не звільняє від обов`язку оплати послуг теплопостачання (централізованого опалення) та гарячого водопостачання.

У вказаних постановах Верховний Суд зазначає, що правове регулювання користування тепловою енергією та відключення від мереж централізованого опалення здійснюється згідно постанови КМУ від 21лютого 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постанови КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання».

Відключення від мереж теплопостачання, постачання гарячої води може вважатися правомірним лише за наступних умов: - прийняття загальними зборами мешканців (або ОСББ) рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП; - прийняття постійно діючою міжвідомчою Комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації;

- розробка проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, узгодженого з усіма організаціями, які видавали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж; - відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП монтажною організацією за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним и особи; - складання Акту про відключення та його затвердження на засіданні Комісії.

Відключення окремих приміщень багатоквартирного будинку від наявної у ньому автономної системи опалення, в даному випадку дахової котельні, чинним законодавством взагалі не передбачено. Навіть якщо застосовати вищезгадані нормативні акти до даного будинку за аналогією, то слід зазначити, що і в такому випадку відповідачем порядку відключення не дотримано.

Також, Верховний Суд в постанові від 09 липня 2020 року у справі №401/497/17(2-а/401/63/17) зазначає, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого багатоквартирного житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та ухвалення рішення про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення. Можливість відключення окремих квартир (приміщень) не передбачена. Будь-яке втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) порушує права інших мешканців. Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Здійснення власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами, правилами експлуатації будинку, оскільки останні розробляються спеціалістами у галузі теплопостачання з урахуванням відповідних будівельних норм та правил.

В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року по справі №908/1349/19 зазначено, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від 22.11.2005 № 4 процедури. При цьому тип приміщення (житлове / нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими у багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення. Відключення опалення в окремих приміщеннях, розташованих у багатоквартирному житловому будинку, є неправомірним, оскільки було можливим лише для багатоквартирного житлового будинку в цілому. Посилання лише на факт такого відключення, підтверджене актом про відключення від опалення, є безпідставним. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за послуги нараховується згідно показань засобів обліку води, а у разі його відсутності ( несправності) за нормативами ( нормами) споживання.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.

Згідно п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 оплату послуг з постачання централізованого опалення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» не здійснював, в зв`язку з чим у нього за період з лютого 2018 року по березень 2020 року включно виникла заборгованість 36072 гривні 89 копійок (а.с.5).

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами, розрахованих за період з лютого 2018 року по березень 2020 року, та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, розрахованого в межах строку позовної давності в один рік, відповідно до ст.258 ЦК України, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі 1485 гривень 78 копійок, 3% річних у сумі 1725 гривень 20 копійок та пеню у сумі 1189 гривень 57 копійок (а.с.6).

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 виникла з лютого 2018 року, а позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду з даним позовом 31 грудня 2020 року, шляхом направлення його поштовим відправлення через відділення поштвого зв`язку, тобто з початку виникнення заборгованості до дня звернення до суду з даним позовом минуло менше 3 років, підстав для застосування строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України, суд не вбачає.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу з оплати послуги з централізованого опалення житла, який, як стверджують сторони у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, за заявою ОСОБА_1 було скасовано.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 гривні 00 копійок судового збору.

Керуючись ст.4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 164, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Вячеслава Чорновола, 72-а, , борг з оплати послуги з централізованого опалення житла за період з лютого 2018 року по березень 2020 року включно у сумі 36072 (тридцять шість тисяч сімдесят дві) гривні 89 (вісімдесят дев`ять) копійок, інфляційній втрати у сумі 1485 (одна тисячі чотириста вісімдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок, 3% річних у сумі 1725 (одна тисяча сімсот двадцять п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок, пеня у сумі 1189 (одна тисяча сто вісімдесят дев`ять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок, а всього 42575 (сорок дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Вячеслава Чорновола, 72-а, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко