СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. №759/15393/20

пр. №2-о/759/80/21

31 травня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючої судді Горбенко Н.О., при секретарі Савіцькій Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Овсяннікова В.В., в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Овсянніков В.В. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з заявою в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства .

В вищезазначеній заяві заявник просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що факт батьківства ОСОБА_4 був підтверджений Висновком Генотипоскопічного дослідження №21880 від 02.05.2019 року. Необхідність встановлення батьківства виникла по причині смерті ОСОБА_4 , а також з необхідністю оформлення спадщини у вигляді рухомого та нерухомого майна, яке залишилося після його смерті.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її захисника, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника служби.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчить поштове відправлення, що повернулося на адресу суду з відміткою про вручення. До суду подав пояснення, в яких заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту батьківства.

У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту батьківства з огляду на наступне.

Ухвалою судді Святошинського міськрайонного суду м. Києва від 21.09.2020 року вищезазначену заяву про встановлення факту батьківства прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження, заінтересованим особам надано 15-ти денний строк для надання до суду пояснень.

03.02.2021 року заінтересованою особою ОСОБА_3 було подано до суду пояснення, в яких зазначено, що особа, відносно якої встановлюється батьківство ОСОБА_4 - є його батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За заявою ОСОБА_3 до нотаріальної контори про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу №48/2019, а згодом заяву про прийняття спадщини було подано і матір`ю ОСОБА_4 (бабусею ОСОБА_3 ), а також заявником у справі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 .

В своїх пояснення, заінтересована особа ОСОБА_3 просить залишити заяву про встановлення батьківства без розгляду, оскільки вважає, що є право про спір і справа повинна розглядатися в порядку загального позовного провадження.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до законодавства України, підставою для виникнення прав та обов`язків батьків і дитини є походження дитини від них, засвідчене у встановленому законом порядку. Юридично це оформляється таким чином:

1) шляхом реєстрації народження дитини в органах РАЦСу, коли батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі (що породжує презумпцію батьківства відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу;

2) добровільне визнання батьківства дитини чоловіком, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини (за його заявою згідно зі ст. 125 Сімейного кодексу);

3) визнання батьківства в судовому порядку, якщо батьки не перебувають у шлюбі, а батько заперечує своє батьківство (у порядку, передбаченому ст.128 Сімейного кодексу.

Однак, від визнання батьківства за рішенням суду слід відрізняти встановлення факту батьківства за рішенням суду в порядку, встановленому ст. 130 Сімейного кодексу. Це можливо тільки у разі смерті чоловіка.

Таким чином, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, і за життя з якої-небудь причини не подав до органів РАЦСу заяву про добровільне визнання свого батьківства, суд за заявою зацікавлених осіб згідно ст. 130 Сімейного кодексу може встановити факт батьківства ієї людини. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері («зі слів матері») у відповідності зі ст. 135 Сімейного кодексу.

Оскільки в даній категорії справ відсутній спір про право, розгляд таких справ здійснюється за правилами окремого провадження : заявник подає до суду заяву про встановлення факту батьківства і надає всі можливі докази. І якщо суд визнає їх достатніми - батьківство вважається встановленим. При цьому слід врахувати, що право на звернення до суду з відповідною заявою не обмежено позовною давністю.

Із заявою про встановлення факту батьківства вправі звернутися: мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття. При цьому заява до суду подається за місцем проживання заявника відповідно до ст. 257Цивільного процесуального кодексу . Зацікавленими особами (як другою стороною у справах окремого провадження) можуть виступати органи опіки та піклування, органи РАЦС, органи державної влади та інші особи, залежно від мети встановлення факту батьківства (наприклад, дружина померлого, його діти, інші спадкоємці).

На підставі вищевикладеного, суд не бере до уваги доводи зацікавленої особи ОСОБА_3 щодо залишення заяви про встановлення батьківства без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відповідності до свідоцтва про народження її батьками зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 проживає разом із ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

У відповідності до Висновку генотипоскопічного дослідження від 02.05.2019 р. №21880, проведеного на підставі відбирання зразків букального епітелію померлого ОСОБА_4 та дитини ОСОБА_2 , імовірність батьківства, в рамках проведеного дослідження, не виключається та складає 99, 9 %.

Відповідно до вимог статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В силу вимог частини 1 та частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно п. 9 наведеної Постанови Пленуму ВСУ, відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. ст. 128, 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Системний аналіз положень СК України, зокрема ст. ст. 3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи.

Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п. п. 3, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, встановлення факту батьківства за рішенням суду має ґрунтуватись на підставі фактичних даних, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи, що відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України має встановлюватись на підставі належних та допустимих доказів, поданих суду.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи висновок генотипоскопічного дослідження, який підтвердив факт біологічного споріднення між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як батька та доньки, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком малолітньої ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вимоги заяви підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 121, 125, 128, 130 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радомишль, Радомишльського району, Житомирської області відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Радомишль, Радомишльського району, Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Суддя Н.О. Горбенко