Ухвала

09 червня 2021 року

м. Київ

справа № 760/23169/14-ц

провадження № 61-1545св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Петрова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Ткачука О. С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Держава Україна в особі Святошинського районного суду міста Києва, Державна казначейська служба України,

розглянув заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року та ухвали від 25 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, заінтересовані особи: Держава Україна в особі Святошинського районного суду міста Києва, Державна казначейська служба України, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Святошинського районного суду міста Києва, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово та після направлення справи Верховним Судом України на новий розгляд ОСОБА_1 подав 16 серпня 2017 року заяву, оформлену у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року стягнено з Державного бюджету України, шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України у 2017 році на користь ОСОБА_1 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 837 173,29 грн, моральної шкоди у розмірі 9 100 440,00 грн, всього стягнуто 14 937 613, 29 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року ухвалу суду першої інстанції від 11 вересня 2017 року скасовано з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким вирішити питання по суті.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 рокускасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року виправлено описку допущену в описовій частині постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року, зазначивши в абзаці другому на сторінці другій замість «внаслідок чого не отримав заробітну плату у розмірі 610 791,69 грн» правильно «внаслідок чого не отримав заробітну плату у розмірі 1 631 624,31 грн».

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року виправлено описки допущені в вступних частинах ухвал Верховного Суду від 25 березня 2020 року, зазначивши учасників справи замість «позивач - Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_2 » правильно «заявник - ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Держава Україна в особі Святошинського районного суду міста Києва, Державна казначейська служба України».

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року та ухвали від 25 березня 2020 року, в якій заявник просив роз`яснити вступну частину ухвали від 25 березня 2020 року та описову частину постанову Верховного Суду від 19 червня 2019 року, з метою вирішення питань: з яких підстав зазначено учасники справи «ПриватБанк» та ОСОБА_2 ; у зв`язку з чим в описовій частині постанови зазначено про вимогу надання документів щодо визначення розміру відшкодування моральної чи матеріальної шкоди Казначейством.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судових рішень слід відмовити з таких підстав.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України (2001 року) слідує, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання

Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Також, виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з описової частини із зазначенням короткого змісту позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, цитування позовної заяви дослівно не є обов`язковим при складанні повного тексту постанови суду касаційної інстанції.

Із врахуванням змісту постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року, суд приходить до висновку, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення в справі № 760/23169/14-ц.

Також не підлягає задоволенню клопотання заявника про роз`яснення вступної частини ухвали Верховного Суду від 25 березня 2020 року, оскільки ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року виправлено описки допущені в вступних частинах ухвал Верховного Суду від 25 березня 2020 року, зазначивши учасників справи замість «позивач - Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_2 » правильно «заявник - ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Держава Україна в особі Святошинського районного суду міста Києва, Державна казначейська служба України».

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року та ухвали Верховного Суду від 25 березня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Петров

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

О. С. Ткачук