Справа №295/6803/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м.Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Колупаєва В.В.,

представника третьої особи Жалюка В.С.,

розглянувши цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

за участі третьої особи: Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради

про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Богунського районного суду м.Житомира із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 28.10.2006 позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього життя у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 березня 2011 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області шлюб розірвано, неповнолітню доньку ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю. Разом з цим суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.02.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що відповідач аліменти не сплачує, має велику заборгованість, і як наслідок за поданням головного державного виконавця ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2018 суд постановив оголосити розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання, якого АДРЕСА_1 .

Крім того, в позовній заяві зазначено, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 16.03.2015 ОСОБА_2 був засуджений за ч.2,3 ст.307, ч.1 ст.364, ч.1 ст.70, ст.69 КК України до 5 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки з штрафом в сумі 11 900 грн, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Після винесення вироку засуджений ОСОБА_2 умисно уникнув відбування покарання у вигляді обмеження волі, до КВІ не з`являвся.

Позивач стверджує, що в зв`язку з цим, 22.01.2016 Богунський районний суд м.Житомира розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі подання начальника Житомирського МРВ КВІ про направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалив подання начальника Житомирського МРВ КВІ задовольнити та оголосити розшук ОСОБА_2 .

З посиланням на вищевикладене та на підтверджене умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно їх спільної неповнолітньої дочки, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.06.2020 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира відкрито загальне провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 16.07.2020 (а.с.18).

27.08.2020 від позивача надійшла заява про передачу даної справи за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області (а.с.34).

27.08.2020 клопотання позивача задоволено, справу передано до Житомирського районного суду Житомирської області за підсудністю (а.с.37).

05.10.2020 ухвалою Житомирського районного Житомирської області справу на підставі статтей 27, 31 ЦПК України направлено за підсудністю до Богунського районного суду м.Житомира.

02.11.2020 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.11.2020 справу передано судді Воробйовій Т.А.

05.11.2020 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено у справі підготовче засідання на 21.01.2021.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином; підготовче засідання відкладено на 24.02.2021.

24.02.2021 в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_5 заявлено клопотання про допит свідків (а.с.61) та долучення до справи довідок: довідки з Управління розвитку села Вереси Житомирської міської ради від 20.05.2020 за №707 про те, що донька позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері, з батьком дитина не проживає (а.с.62), а також довідки, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ стуненів №10 м.Житомира від 13.08.2020 за №289 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує дану школу з 01.09.2016 по час дадання довідки. В довідці зазначено, що дитина охайна, доглянута, навчається відмінно, із задоволенням ходить до школи, відкрита, відповідальна, активна, має у класі багато друзів. Любить малювати, фотографувати, займається карате. Вихованням дитини займається мама, яка є головою батьківського комітету класуу та школи, систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та школи. Необхідні витрати несе мама. Батько ОСОБА_2 за весь період навчання дитини у школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавиться навіть в телефонному режимі (а.с.63).

Для надання висновку органу опіки та піклування, виклику свідків судове засідання відкладено на 18.05.2021, про що повідомлено відповідача судовою повісткою за останньою. відомою адресою, а також, шляхом оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с.69-70).

В судовому засіданні 18.05.2021 позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Проти винесення рішення в заочному порядку не заперечувала.

Представник позивача адвокат Колупаєв В.В. в судовому засіданні просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради Жалюк В.С. підтримав вимоги позивача та долучив до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є подругою та кумою позивачки. Пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Вказала, що позивача знає 13 років, знала її ще до народження дитини, відповідача знала як чоловіка позивачки, була з ним знайома, бачила його кілька разів. Коли дитині виповнилося близько 2-х місяців, його вже не було поруч з позивачкою та дитиною, своїх батьківських обов`язків щодо доньки він не виконував. Свідок не чула, щоб він телефонував, цікавився життям дитини, приїжджав, також він нічого не писав, про гроші також не чула щоб давав, подарунки також не дарував, на свята не з`являвся. Дитина про батька нічого не згадує. Ніколи не чула, щоб позивач забороняла спілкуватися відповідачу з дитиною, він самовільно залишив сім`ю, чи на хрещенні дитини був відповідач свідок не пам`ятає, їй відомо, що аліментів батько не сплачує, подарунків від нього дитині ніколи не було.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що знає позивача особисто, вони є сусідами, перебувають в добрих відносинах. Щодо суті позову пояснила, що позивача знає 15 років, вони є сусідами, бачаться кожного дня, а відповідача давно не бачила, після народження дитини він був лише десь півтора місяці. Відтоді ніколи не бачила відповідача, щоб він приходив в гості до дитини, тощо, про гроші чи подарунки від батька також ніколи не чула, щоб такі були, хоча вони постійно спілкуються по сусідськи, як і їх діти. Щодо заборони матір`ю спілкування батька із дитиною також ніколи не чула. Дитина сприймає вітчима як батька, а рідного батька не знає взагалі.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є двоюрідною сестрою позивачки, з якою спілкуються, перебувають у дружніх відносинах. Вказал, що відповідач покинув дитину коли їй ще не було 2-х місяців, ще у 2010 році. Батько дитини участі у житті дитини не бере взагалі, не допомагає, підтримки ніякої не надає, на дні народження, на свята він дитину не вітає, подарунки не дарує, навіть по телефону її життям не цікавиться. Дитина знає про батька тільки те, що він покинув сім`ю, коли вона була дуже маленька, може впізнати його тільки за фото. В школу батько теж не з`являється, дитину не навідує. Мати жодним чином не перешкоджає спілкуванню батька з донькою, а навпаки хотіла би щоб вони спілкувалися. Батьків відповідача (дідуся та бабусю) дитина також не знає, подарунків від них не було.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ч.1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача ОСОБА_2 , беручи до уваги те, що він належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада», повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву.

Неодноразові неявки відповідача в судові засідання, ігнорування судових викликів, на переконання суду, свідчить про його байдуже ставлення до результатів справи.

Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість як для інтересів дитини, так і її батьків, розумні строки розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.2010, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції пітверджується, що ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є відповідно відповідачем і позивачем у даній справі (а.с.10).

Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.05.2020 №701, виданою Управлінням розвитку села Вереси Житомирської міської ради, до складу сім`ї/зареєстрованих входять, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка проживає разом з матір`ю і на її утриманні (а.с.12).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.03.2011 шлюб між сторонами розірвано; вирішено неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лишити проживати з матір`ю та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.02.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Як вбачається зі змісту ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2018 у справі №295/11767/18, на час винесення ухвали заборгованість за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дочки відповідача, ОСОБА_3 , становила 62197,60 грн. Оскільки державним виконавцем було проведено всі необхідні та передбачені законом заходи щодо встановлення місця знаходження боржника, проте, встановити його місце проживання чи місцезнаходження неможливо, заборгованість не погашена та встановлено злісне ухилення від сплати аліментів, суд задовольнив подання державного виконавця та оголосив розшук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки виданої Управлінням розвитку села Вереси Житомирської міської ради від 20.05.2020 за №707 вбачається, що донька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері. З батьком дитина не проживає (а.с.62).

Відповідно до довідки виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ стуненів №10 м.Житомира від 13.08.2020 за №289 з`ясовано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує дану школу з 01.09.2016 по час дадання довідки. В довідці зазначено, що дитина охайна, доглянута, начається відмінно, з задоволенням ходить до школи, відкрита, відповідальна, активна, має у класі багато друзів. Любить малювати, фотографувати, займається карате. Вихованням дитини займається мама, яка є головою батьківського комітету классу та школи, систематично відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та школи. Необхідні витрати несе мама. Батько ОСОБА_2 за весь період навчання дитини у школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавиться навіть в телефонному режимі (а.с.63).

Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав від 21.04.2021 №399, вбачається, зокрема, що ОСОБА_2 тривалий час не бачиться з дитиною, не бере участі в її вихованні, не цікавиться станом здоров`я, розвитком дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому на підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.80).

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Наведені матеріали справи свідчать про те, що батько дитини, відповідач у справі, ОСОБА_2 , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом із нею.

Неодноразовість неявок в судові засідання на виклики суду в сукупності підтверджує, що відповідач байдужий до інтересів дитини, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини в майбутньому.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей .

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від таких, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3 , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру та сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №5538178 (а.с.2).

Так як судом задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, тому з відповідача в її користь підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12,13,259,263-265, 352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; останнє віоме місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради; адреса: 10014, м.Житомир, С.П. Корольова, 4/2; ).

Суддя: Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 25.05.2021.