Справа № 168/803/20 Головуючий у 1 інстанції: Назарук О. В.
Провадження № 22-ц/802/694/21 Категорія: 43 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості затрат на ремонтні роботи та матеріали за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості затрат на ремонтні роботи та матеріали. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після одруження їх дочки із сином відповідачів, за їх спільною з відповідачами домовленістю було вирішено провести ремонт у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого спільного проживання дітей у шлюбі та ведення ними спільного господарства, так як він був у незавершеному стані. Їм було відомо, що право власності на вищезазначений будинок належить відповідачу ОСОБА_3 , але, вони погодились на проведення спільної з відповідачами реконструкції будинку, зокрема завершення ремонтних та оздоблювальних робіт для подальшого проживання в ньому дочки. Спільно з відповідачами купувались будівельні та оздоблювальні матеріали, проводились ремонтні роботи та оплачувались підрядні роботи найманих працівників. Вони витратили свої заощадження, накопичені протягом тривалого часу, вкладаючи їх у ремонт будинку, що належить відповідачам. У відремонтованому будинку дочка позивачів прожила близько тижня, після чого сімейні відносини було припинено та подано документи про розірвання шлюбу. Дочка позивачів позбавлена доступу до будинку, була змушена повернутись до батьківського дому, а син відповідачів залишився там проживати, фактично використовуючи забезпечені за рахунок позивачів побутові умови та поліпшення, які вони створювали для проживання та благополуччя дочки. З метою врегулювання спору позивачами було направлено вимогу відповідачам про відшкодування вартості затрат на ремонтні роботи та матеріали, яка була проігнорована останніми. Просять стягнути з відповідачів коштів затрачених на ремонтні роботи та придбання матеріалів в сумі 15925,50 грн з кожного.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій покликаються на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм права, неправильне застосування норм матеріального права. Вказують, що судом першої інстанції не взято до уваги часткове визнання позову відповідачами, які визнали обставини надання дозволу на вкладення особистих коштів у їх житловий будинок. Суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про недоведеність обставин, на які посилаються та безпідставно критично віднісся до наданих ними чеків та видаткових накладних, які підтверджують доводи. Просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити новее рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідачів на користь позивачів судовий збір та витрати на правову допомогу.

Відповідачі подали відзив на апеляційну скаргу. Зазначають, що апеляційну скаргу позивачів не визнають. Позивачі ніяких договорів щодо витрачених матеріалів і виконаних робіт з відповідачами не укладали. За всі виконані роботи та витрачені матеріали домовлялось з позивачами молоде подружжя. Судом підставно встановлено, що вартість робіт, яка вказана позивачами, суперечить статистичним даним. Вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просять залишити його без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ст. 509 ЦК України визначено, зо зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що діти сторін у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували зареєстрованому шлюбі з жовтня 2016 року по січень 2021 року. Батьками ОСОБА_6 було надано дозвіл на проживання молодої сім`ї у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який належить відповідачу ОСОБА_3 . Спільними зусиллями сторін у справі та їх дітей у зазначеному будинку проводились ремонті роботи, з метою подальшого проживання у ньому молодої сім`ї.

Встановлено, і дана обставина не заперечується сторонами, що позивачами по справі було здійснено укладання плитки, шпаклювальні роботи, організовано поклейку шпалер, надано цемент та каналізаційний люк, що підтверджується показами Допитаного в якості свідка позивача ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 дочки позивачів, свідка ОСОБА_6 сина відповідачів. Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він взимку 2019-2020 років у будинку в АДРЕСА_1 , здійснював монтаж натяжної стелі, всі розрахунки та домовленості проводились з дітьми сторін у справі.

В судовому засіданні в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження ті обставини, що саме у тих торгових закладах були придбані матеріали, з яких надано чеки та накладні. При цьому суд зауважує, що позивач ОСОБА_2 не заперечувала тієї обставини, що товарні чеки за шпалери та світильник брали у місцевих підприємців лише з метою довести суду вартість придбаних товарів, однак місце їх придбання було інше. Суд першої інстанції не прийняв доках щодо наданих розцінок за роботи з вкладання плитки у місті Ковель, оскільки не відоме його походження.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, у яких об`ємах були проведені роботи позивачами при укладанні плитки та поклейці шпалер. Недоведеною є обставина, що саме таку суму коштів було витрачено позивачами для проведення ремонтних робіт, яку вони зазначають у позові.

Сторони у справі в суді першої інстанції ствердили, що жодних домовленостей щодо вартості робіт у будинку між ними не було, а тому є правильним висновок суду першої інстанції про те, що стягувати кошти за наданими позивачами розрахунками немає жодних законних підстав.

За частиною 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачами не доведено позовних вимог, отже в даній справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді