Справа №551/473/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2021 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.,

секретаря - Кулинченко О.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання за ним, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що дана квартира належала в рівних частинах батьку позивача ОСОБА_4 та матері останнього (бабусі позивача) ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 21.03.2017 року спадщину прийняли її діти: батько позивача ОСОБА_4 та його сестри (відповідачі) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але своїх прав на дане майно вони не оформили. Таким чином, розмір частки батька позивача у даній квартирі повинен складати 2/3 частини (1/2 +1/6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер. Позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді частини вищевказаної квартири, оскільки вона знаходилась в сумісній власності та її частки співвласникам не виділялись.

Ухвалою суду від 13 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

31 травня 2021 року до суду надійшла спільна зустрічна позовна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за кожною з них, в порядку спадкування після ОСОБА_5 , права власності на 1/6 частину спірної квартири.

Ухвалою суду від 31.05.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, а зустрічні вимоги об`єднані з первісними в одне провадження.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, учасники в підготовче провадження не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. ОСОБА_1 та його представник вказали, що підтримують первісні позовні вимоги та визнають зустрічні. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що визнають первісний позов та підтримують свої зустрічні позовні вимоги.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову всіма відповідачами (за первісними та позовними вимогами) є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 червня 1999 року ВАТ «Яреськівській цукровий завод» приватизована квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.59). Дане свідоцтво зареєстровано КП «Полтавське БТІ» за № 2-9.

Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року в реєстровій книзі № 2 за реєстровим номером 9 зареєстровано право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 . Частка 1/1.

Суд вважає, що невірне написання прізвища співвласників квартири «ОСОБА_1(а)» замість вірного « ОСОБА_1 » у свідоцтві про право власності на житло не більше ніж технічною опискою, пов`язаною з транслітерацією даного російського прізвища.

Так, у свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його прізвище, а також прізвище його батьків, зокрема матері ОСОБА_6 викладено як «ОСОБА_6(а)» (а.с.9).

Належність квартири вищевказаним особам та їх проживання за вказаною адресою підтверджується декількома довідками Яреськівської сільської ради за 2017-2020 роки із посиланням на дані погосподарського обліку за (а.с.17-21).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2020 року, яке 19 жовтня 2020 року набрало законної сили, встановлено, що факт належності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на житло від 29 червня 1999 року виданого Яреськівським цукровим заводом. Крім того, даним рішенням встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 є бабусею, а померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.31-32).

Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що свідоцтво про право власності на житло було видано 29 червня 1999 рок на підставі розпорядження (наказу) від 28.01.1994, суд при розгляді даних правовідносин керується нормами ЦК УРСР та іншим чинним на той час законодавством.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ч.2 чинного на той час Закону України «Про власність» майно може належати на праві спільної (часткової або сумісної) власності громадянам, публічним особам і державам.

Майно придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними (ст. 17 ЗУ «Про власність»).

Відповідно до ст. 15 вказаного Закону член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Таким чином, суд вважає, що в разі визначення ідеальних часток співвласників даної квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за їх життя, кожен з них мав би право власності на 1/2 її частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 березня 2017 (а.с.10).

Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 104/2017 щодо майна ОСОБА_5 , яка ведеться приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. заповіту остання не залишила, а спадщину після її смерті прийняли діти доньки: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 (а.с.68-81).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли, але не оформили на своє ім`я спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Враховуючи рівність часток спадкоємців, кожному з них належало 1/6 частині спірної квартири (1/2 / 3), а отже частка ОСОБА_4 у спірній квартирі на момент його смерті становила 2/3 частини (1/2+1/6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.05.2019 (а.с.11). При вивченні матеріалів спадкової справи № 77/2019 щодо його майна, яка ведеться Шишацькою державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_1 . Дружина померлого ОСОБА_10 відмовилась від спадщини на користь сина (а.с.7,9,62-64). Дані про інших спадкоємців, що прийняли спадщину або мають право на неї в матеріалах спадкової справи відсутні

Постановою від 08 квітня 2021 року державний нотаріус Асанова Р.Ш. відмовила спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/6 частини квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що квартира знаходиться в спільній сумісній власності, а спадкодавцям не виділені частки в спадковому майні (а.с.33).

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На думку суду, позивач за первісним позовом ОСОБА_4 правомірно претендує на 2/3 частини спірної квартири, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 1/6 частину даної квартири кожна. Визнавши взаємні позовні вимоги, вони погодились на розподіл спадкового майна в такому форматі. Вирішення даного спору не вплине на права та інтересі інших фізичних особі.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити первісні та зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи те, що сторони не наполягали на стягненні судових витрат з інших сторін, суд не здійснює розподілу понесених сторонами судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 , право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 її матері ОСОБА_5 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 її матері ОСОБА_5 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап