Справа № 308/1060/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря Павлюх Л.М.,

представника позивача (прокурора) Губаля О.В.,

представника відповідача Белякова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення Ужгородської міської ради, державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки:

В с т а н о в и в:

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати пункт 2.74 рішення 26 сесії 6 кликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1507та пункт 1.53 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 за № 1885; витребувати від ОСОБА_2 земельні ділянки за кадастровими номерами :59:001:0371 та :59:001:0372, загальною площею 0,0100 га, вартістю 75 932 грн., сформованих за рахунок поділу земельної ділянки за кадастровим номером :59:001:0357 на користь територіальної громади міста Ужгорода, скасувавши рішення про державну реєстрацію права власності на них.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оспорюване рішення прийняте щодо земельної ділянки комунальної власності з порушенням вимог законодавства. Так, прийняття рішення Ужгородською міською радою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та його затвердження для будівництва індивідуальних гаражів прийнято всупереч вимог статей 23, 39 ЗК України та ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки за генеральним планом міста Ужгорода оспорювана земельна ділянка не відносилася до земель гаражного будівництва. Рішення про затвердження проекту землеустрою оспорюваної земельної ділянки також не відповідає вимогам статей 19, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки станом на прийняття рішення про відведення земельної ділянки не було ні плану зонування, ні детального плану території, за рахунок якої відведено земельну ділянку. Окрім того, при розгляді документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено, що така відводиться за рахунок зелених насаджень в межах «червоної лінії».

Звернення до суду з даним позовом в інтересах держави прокурор обґрунтовує тим, що здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними і фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю - належить до повноважень Державної інспекції сільського господарства та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Однак, звертатись до суду про скасування незаконних рішень міської ради вони не наділені. З огляду на що, з метою усунення вказаних порушень земельного законодавства відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України такий позов подано прокуратурою.

До суду надійшли клопотання представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду, з тих підстав, що прокурором не доведено наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі. А відтак, у прокурора відсутня процесуальна дієздатність для звернення до суду з даним позовом, що, в свою чергу, виключає розгляд заявленого позову по суті.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотань представників відповідачів, просив у таких відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача Ужгородської міської ради Беляков А.І. підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу за їх з відповідачем відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Окрім того, інформація про дату розгляду справи була відображена на офіційному веб-порталі Судової влади України на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

З огляду на вищенаведене, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

В Основному Законі та ординарних законах не наведено переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак визначено критерії для оцінки орієнтири та умови, коли таке представництво є можливим. Зокрема таке право виникає там і тоді, коли прокурор діє в інтересах держави, у разі відсутності в органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, повноважень щодо звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Наявність інтересу і необхідність його захисту повинні базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і мати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не обмежується тільки зазначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати наявність права на таке представництво або, інакше кажучи, вимагає пояснити (засвідчити, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор. Знову ж таки, це має бути засновано на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію у динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний самостійно реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18.

Позов у справі, що розглядається, подано прокурором в інтересах держави, а позовні вимоги аргументовано тим, що приймаючи оскаржуване рішення, Ужгородська міська рада допустила порушення земельного законодавства при реалізації своїх повноважень на розпорядження землями комунальної власності.

При цьому в обґрунтування подання позову прокурором, як позивачем, вказується, що в даному випадку порушено інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Органом, уповноваженим державою організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю є Держгеокадастр, який проте не наділений повноваженнями звертатися до суду із вимогами, заявленими у цьому позові, у зв`язку з чим цей позов заявляє в інтересах держави прокурор як позивач.

Органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме: 1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; 2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Вищенаведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 907/270/18,

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, тобто не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу, тому Держгеокадастр у цьому разі не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгеокадастр правом контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, що виключає можливість звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі. Не наділена таким правом і Державна інспекція сільського господарства, яка, окрім іншого, знаходиться в стані припинення.

Недотримання порядку представництва унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Відтак, не доведення прокурором законних підстав для представництва інтересів держави у правовідносинах з оскарження рішень органу місцевого самоврядування, пов`язаних з розпорядженням землею комунальної власності, свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 141, 158, 258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України суд, -

П о с т а н о в и в:

Позов Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення Ужгородської міської ради, державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 09.02.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко