Постанова

Іменем України

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 727/5368/17

провадження № 61-585св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернівецька міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року у складі судді Чебан В. М. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (далі - ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»), Чернівецьку міську раду, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у попередній стан шляхом знесення самовільно побудованого будинку.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивовано тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка та садовий будинок, які розташовані на АДРЕСА_1.

Власником сусідньої земельної ділянки на АДРЕСА_2 з 14 серпня 2015 року є ОСОБА_2 .

Посилався на порушення права користування земельною ділянкою внаслідок здійснення ОСОБА_2 самочинного будівництва садового будинку на його земельній ділянці без проєктної документації.

Вказував на те, що відстань від існуючої огорожі до зовнішньої стіни будинку, розташованого на АДРЕСА_2, складає 0,90 м, чим порушено вимоги частини 3 пункту 3.25 Державних будівельних норм України 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», у зв`язку з чим, серед іншого, має місце затінення земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Відведення атмосферних опадів з покрівлі будинку на АДРЕСА_2 здійснюється без забезпечення інженерно-технічних заходів, спрямовано в бік фундаменту огорожі земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 самочинно виконав земельні роботи з улаштуванням виїмки грунту на глибину понад 1,0 м вздовж залізобетонного фундаменту огорожі земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Садовий будинок на АДРЕСА_2 розташований в охоронній зоні ПЛ-110 кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2», в проміжку опор № 156-157 під лівим ланцюгом повітряної лінії електропередач.

Будівництво не відповідає вимогам пункту 7, підпункту «г» пункту 16 статуту СТ «Кварц-1», згідно з яким члени товариства мають право споруджувати опалювані садові будинку площею забудови до 50 кв. м з відступом від дороги та від межі сусідньої ділянки не менше 3 м.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:

усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 у СТ «Кварц-1» шляхом знесення самочинно зведеного будинку АДРЕСА_2;

привести земельну ділянку на АДРЕСА_2 у попередній стан відповідно до правовстановлюючих документів шляхом знесення самочинно зведеного будинку, розташованого на АДРЕСА_2.

У липні 2017 року ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (з 25 квітня 2018 року змінено назву на Акціонерне товариство «Чернівціобленерго», далі - АТ «Чернівціобленерго») звернулось до суду з самостійною вимогою щодо предмета спору до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Чернівецька міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позовну вимогу ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» мотивовано тим, що вздовж м. Чернівці проходить лінія електропередач

ПЛ-110кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2», яка побудована в 1965 році, є об`єктом енергетики та знаходиться на балансі товариства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» розмір охоронних зон встановлюється на відстані від 2,0 до 40,0 м залежно від напруги, а згідно з пунктом 5 Правил охорони електричних мереж охоронна зона для повітряних ліній передач напругою 110 кВ становить 20 м.

Зазначає, що використання земельних ділянок в охоронних і санітарно-захисних зонах електричних мереж повинно бути письмово узгоджено з власниками цих мереж, державними органами пожежної охорони та санітарного нагляду. В охоронних і санітарно-захисних зонах електричних мереж забороняється, серед іншого, будувати житлові, громадські та дачні будинки.

Стверджує, що садовий будинок ОСОБА_2 розташований в охоронній зоні АДРЕСА_3 в проміжку опор № 156-157 під лівим ланцюгом повітряної лінії електропередач. Відповідач не звертався до товариства як власника високовольтної лінії щодо погодження будівництва садового будинку.

Вказує, що наявність садового будинку в межах охоронної зони високовольтної лінії порушує законні інтереси товариства, а саме унеможливлює нормальні умови експлуатації повітряної лінії та її належного технічного обслуговування, що загрожує припиненням електропостачання великій кількості побутових та промислових споживачів, створює загрозу безпеці населення.

Враховуючи викладене, ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» просило суд відновити охоронну зону високовольтної повітряної електричної лінії ПЛ-110кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2» в проміжках опор №156-157 шляхом знесення садового будинку ОСОБА_2 , розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 липня 2017 року позов ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 липня 2017 року до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, залучено АТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та АТ «Чернівціобленерго» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що з огляду на положення статті 376, частини першої статті 391 ЦК України, статті 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», пункту 15 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 1997 року № 209, підстави для захисту права власності ОСОБА_1 та права власності АТ «Чернівціобленерго» шляхом знесення садового будинку ОСОБА_2 відсутні.

На обґрунтування таких висновків суди зазначили, що відновлення права ОСОБА_1 , порушеного відведенням атмосферних опадів з покрівлі даху будинку, розташованого на АДРЕСА_2

в СТ «Кварц-1», на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , у спосіб знесення будинку ОСОБА_2 є крайньою мірою впливу і є можливим лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, неможливості проведення перебудови об`єкта самочинного будівництва.

Суди вважали недоведеними неможливість проведення перебудови об`єкта самочинного будівництва та відмову ОСОБА_2 від проведення перебудови.

Крім того, суди зазначили, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 лютого 2008 року серії ЯЕ № 336780, виданий попередньому власнику земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , не містить обмежень щодо використання земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди не врахували наявні в матеріалах справи докази на підтвердження факту відсутності будь-яких будівель та споруд на земельній ділянці відповідача станом на момент її придбання останнім у 2015 році. Крім того, суди проігнорували відсутність у відповідача будь-яких дозвільних документів на ведення будівництва на своїй земельній ділянці та не врахували порушення ним положень частини третьої статті 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» та пункту 5 Правил охорони електричних мереж. ОСОБА_1 як член СТ «Кварц-1» та власник земельної ділянки має право вимагати дотримання іншими членами товариства вимог статуту

СТ «Кварц-1», а також вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок здійснення будівництва.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, АТ «Чернівціобленерго», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову АТ «Чернівціобленерго».

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди проігнорували висновок від 14 серпня 2018 року № 466, складений судовим експертом Юзвенко Р. В., в якому зазначено, що садовий будинок відповідача є новозбудованим об`єктом. Суди не врахували законодавчо встановлену заборону на здійснення будівництва без погодження відповідних органів на земельних ділянках, які перебувають у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданому до суду у лютому 2020 року, АТ «Чернівціобленерго» просило задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи № 727/5368/17 із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2020 року відкрито провадження за касаційною скаргою АТ «Чернівціобленерго».

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 27 листопада 2006 року (т. 1, а. с. 12).

Власником земельної ділянки на АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2015 року, укладеного з ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О. (т. 1, а.с.13, 14).

Установлено (в судовому засіданні та із виїздом суду на місце), що на земельних ділянках АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 збудовані садові будинки.

Відповідно до довідки ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» повітряна лінія

ПЛ-110кВ «Чернівці-330 - Арсенал 1,2», інвентарний номер № 006009, довжиною 65,8 м, знаходиться на балансі ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго». Згідно з паспортними даними побудована в 1965 році (т. 1, а. с. 94).

Встановлено, що право власності АТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» на високовольтну лінію ПЛ-110 кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2» як об`єкт енергетики не підлягає державній реєстрації.

Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області за зверненням ОСОБА_1 проводились перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо будівництва садового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 .

Відповідно до акта управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20 жовтня 2015 року встановлено здійснення ОСОБА_2 будівництва садового будинку на АДРЕСА_2 без затвердженого будівельного паспорта та дозвільних документів, які надають право виконувати будівельні роботи (т. 1, а. с. 47).

Актом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13 лютого 2017 року встановлено, що на земельній ділянці на АДРЕСА_1 у СТ «Кварц-1» збудовано одноповерховий садовий будинок розмірами у плані 7,10 х 5,20 м, до 1986 року (т. 1, а. с. 123).

За результатами перевірок були винесені приписи від 20 жовтня 2015 року та від 11 грудня 2015 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт (т. 1, а. с. 26, 27, 48, 49).

Постановою управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області від 18 грудня 2015 року № 156/15-1024-1.20/2-1813 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн (т. 1, а. с. 50-51).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2017 року № 19/108/18-1/15.5-17, винесену начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради Гальчук О. В., про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн (т. 1, а. с. 204-206).

Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 лютого 2008 року серії ЯЕ № 336780, виданого колишньому власнику спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , у акті відсутні будь-які посилання на існування обмежень у використанні земельної ділянки.

Зі змісту робочого проекту ВАТ «ЕК «Чернівціобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго», на зовнішнє електропостачання садового будинку на АДРЕСА_2 вбачається, що 26 жовтня 2010 року спірний садовий будинок було приєднано до електричних мереж, замовником є колишній власник ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 193-198).

Також встановлено, що 03 листопада 2010 року за вказаною адресою було проведено заміну електролічильника та здійснено його опломбування, що підтверджується копією наряду від 03 листопада 2010 року на заміну електролічильника чи трансформатора струму (а. с. 200, т. 1) та копією акта про опломбування від 03 листопада 2010 року (а. с. 201, т. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 лютого 2018 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу.

Висновком експертного дослідження експерта ОСОБА_5 від 30 серпня 2016 року № 16088 встановлено, що граничні розміри площі забудови не були погоджені з адміністрацією СТ «Кварц-1», відстань від зовнішньої стіни поверхні стіни фасаду самочинно збудованого будинку до поверхні залізобетонного фундаменту огорожі сусідньої земельної ділянки становить 0,9 м, відведення атмосферних опадів із покрівлі даху самочинно збудованого будинку здійснюється без забезпечення інженерно-технічних заходів (водозбірні лійки та водостічні труби на будинку відсутні), видалення ґрунту вздовж огорожі сусідньої земельної ділянки глибиною понад 1,0 м спричинило відкриття бокової поверхні залізобетонного фундаменту огорожі на земельній ділянці на АДРЕСА_1 .

Указаним висновком також встановлено розташування будинку на АДРЕСА_2 в охоронній зоні високовольтної лінії ПЛ-110 кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2» в проміжку опор № 156-157 під лівим ланцюгом повітряної лінії електропередач (т. 1, а. с. 31-33).

Відповідно до висновку № 466 судової будівельно-технічної експертизи від 14 серпня 2018 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6 , об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , не відповідає вимогам пунктів 3.25*, 8.23* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також нормативно-правовим актам у галузі будівництва, а саме Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553. Відведення атмосферних опадів (дощових та талих вод) з покрівлі двосхилого даху збудованого житлового будинку АДРЕСА_2 відбувається на сусідню земельну ділянку АДРЕСА_1 , що не відповідає пункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Обстеженням земельних ділянок АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , і АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 , що розташовані в АДРЕСА_1 , встановлено, що між цими суміжними земельними ділянками була встановлена огорожа з металевої сітки на стійках з металевих труб, забетонованих в бетонний цоколь, висотою над поверхнею землі 0,3 м, шириною цоколя 0,6 м, довжиною 25,00 м. Власником земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зі сторони своєї земельної ділянки виконані земляні роботи з улаштування виїмки ґрунту на глибину понад 1,0 м та демонтування залізобетонного фундаменту огорожі земельної ділянки АДРЕСА_1 (по межі від А до Б) довжиною 6,95 м. Встановити точний період виконання робіт із виїмки ґрунту вздовж огорожі між суміжними земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , які знаходяться в СТ «Кварц-1» вул. Кронштадській у м. Чернівці, не видається можливим, але експертом зроблено припущення, що такі роботи могли проводитися в період проведення будівництва зовнішньої стіни, яка межує з земельною ділянкою АДРЕСА_1 , тобто в ІІ половині 2015 року (т. 2, а. с. 8-21).

Актом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13 лютого 2017 року встановлено дотримання ОСОБА_1 вимог підпункту «г» пункту 16 статуту СТ «Кварц-1» року (т. 1, а. с. 123).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Чернівціобленерго» підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року та постанова Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року не повною мірою відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Предметом позову ОСОБА_1 є вимога усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 у СТ «Кварц-1», шляхом знесення самочинно зведеного будинку на АДРЕСА_2; приведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 у попередній стан відповідно до правовстановлюючих документів, шляхом знесення самочинно зведеного будинку.

ОСОБА_1 обґрунтовував наявність підстав для задоволення позову порушенням права користування своєю земельною ділянкою у зв`язку зі здійсненням ОСОБА_2 самочинного будівництва садового будинку на сусідній земельній ділянці без проектної документації та з порушенням положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, та Державних будівельних норм України 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». ОСОБА_1 зазначав про недотримання ОСОБА_2 відстані від існуючої огорожі до зовнішньої стіни будинку відповідача, що спричиняє затінення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ; відведення атмосферних опадів з покрівлі будинку відповідача здійснюється без забезпечення інженерно-технічних заходів та спрямовано в бік фундаменту огорожі його земельної ділянки; ОСОБА_2 самочинно виконав земельні роботи з улаштуванням виїмки грунту на глибину понад 1,0 м вздовж залізобетонного фундаменту огорожі земельної ділянки позивача; садовий будинок відповідача розташований в охоронній зоні АДРЕСА_3 ; будівництво відповідачем садового будинку не відповідає вимогам пункту 7, підпункту «г» пункту 16 статуту СТ «Кварц-1».

Предметом позову ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» є вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом знесення садового будинку ОСОБА_2 , розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 .

ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» обґрунтовувало наявність підстав для задоволення позову тим, що відповідачем порушено під час здійснення забудови земельної ділянки вимоги Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» та Правил охорони електричних мереж, оскільки наявність садового будинку в межах охоронної зони високовольтної лінії порушує законні інтереси товариства.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про те, що підстави для захисту права власності ОСОБА_1 та права власності АТ «Чернівціобленерго» саме у спосіб знесення садового будинку ОСОБА_2 відсутні, оскільки це є крайньою мірою впливу на відповідача, а питання про усунення перешкод шляхом здійснення перебудови позивачі не порушували.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з такими висновками судів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Цивільне законодавство України визначає, що одним із способів захисту права власності є негаторний позов.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 376 ЦК Українижитловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18).

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-84, 228, 229, 235, 243, 368, 369 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Встановлено, що на земельній ділянці на АДРЕСА_2 знаходиться садовий будинок, орієнтовно 1982 року побудови.

Також матеріалами справи підтверджується, що з 2015 року ОСОБА_2 здійснювалась реконструкція садового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_2, без проектної документації та отримання будь-яких дозвільних документів.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до контролюючих органів у сфері надання дозволів та здійснення контролю за дотриманням будівництва з метою встановлення обставин дотримання відповідачем вимог чинного законодавства України під час забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2.

За результатами здійснення такої перевірки встановлено, що будівництво садового будинку за вказаною адресою здійснюється відповідачем самовільно, без погодження з відповідним органом державної архітектурно-будівельної інспекції.

Також висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14 серпня 2018 року № 466 підтверджено, що об`єкт незавершеного будівництва - будинок, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , не відповідає вимогам пунктів 3.25*, 8.23* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також нормативно-правовим актам у галузі будівництва, а саме: Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553. Так, зокрема, відведення атмосферних опадів з покрівлі двосхилого даху збудованого житлового будинку ОСОБА_2 відбувається на сусідню земельну ділянку АДРЕСА_1 , що не відповідає пункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Указаним висновком встановлено недотримання нормативної відстані, яка повинна становити не менше одного метра від поверхні стін фундаменту незавершеного будівництвом житлового будинку з мансардним поверхом до поверхні залізобетонного фундаменту огорожі на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , а виступна частина даху нависає над огорожею.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про порушення його майнових прав щодо належного користування земельною ділянкою знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про неефективність обраного ОСОБА_1 способу захисту порушеного права, який полягає виключно у знесенні садового будинку відповідача.

Положеннями пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині сьомій статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі

№ 6-1721цс16 зроблено висновок, що «право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу)».

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови (постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 646/7646/16-ц (провадження № 61-2011св19)).

Щодо позовних вимог ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», правонаступником якого є АТ «Чернівціобленерго»

Колегія не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у позові ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», правонаступником якого є АТ «Чернівціобленерго».

Відповідно до положень статті 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача.

Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Згідно зі статтею 112 ЗК України охоронні зони створюються, зокрема, уздовж ліній електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони уздовж повітряних ліній електропередачі встановлюються у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі.

У статті 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» передбачено, що розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Межі охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики зазначаються в містобудівній документації, документації із землеустрою та кадастрових планах. Розмір охоронних та санітарно-захисних зон уздовж повітряних ліній електропередачі визначається паралельними прямими по обидва боки ліній від крайніх проводів на відстані від 2,0 до 40,0 метра залежно від напруги.

Відповідно пункту 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 10 м до 20 кВ.

Згідно з пунктом 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників і користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Громадяни, яким надано у власність, земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів.

Висновком експертного дослідження експерта ОСОБА_5 від 30 серпня 2016 року № 16088 встановлено розташування будинку на АДРЕСА_2 в охоронній зоні високовольтної лінії ПЛ-110 кВ «Чернівці-330 - Арсенал-1,2» у проміжку опор № 156, 157 під лівим ланцюгом повітряної лінії електропередач.

Відповідно до довідки ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго» повітряна лінія

ПЛ-110кВ «Чернівці-330 - Арсенал 1,2», інвентарний номер № 006009, довжиною 65,8 кв. м, знаходиться на балансі ПрАТ «ЕК «Чернівціобленерго». Згідно з паспортними даними побудована в 1965 році (т. 1, а. с. 94).

Водночас зазначеному вище висновку в частині, що стосується розташування садового будинку відповідача в охоронній зоні високовольтної лінії, суди попередніх інстанцій належної правової оцінки в сукупності з іншими доказами у справі не надали, не врахували наявність встановленої законодавством заборони на зведення будинків, будівель та споруд будь-яких типів у межах такої зони.

Суди, встановивши лише наявність робочого проекту ВАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» та наряду від 03 листопада 2010 року щодо приєднання до електричних мереж садового будинку на АДРЕСА_2, у жовтні 2010 року, а також те, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 лютого 2008 року серії ЯЕ №336780, виданий попередньому власнику земельної ділянки на АДРЕСА_2 ОСОБА_3 не містить обмеження у використанні земельної ділянки, дійшли передчасного висновку про безпідставність позовних вимог ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго».

Оскільки недоліки, допущені судами попередніх інстанцій, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду належить надати правову оцінку доказам сторін та з урахуванням законодавчо встановленої заборони на використання земель охоронної зони енергетичних об`єктів ухвалити судове рішення відповідно до встановлених фактичних обставин справи та вимог закону.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати нові докази та давати їм оцінку, розгляд справи судами проведено неповно, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 і Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 серпня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк