ЄУН №337/1054/21
Провадження № 2/337/904/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2021 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі: головуючого - судді Ширіній С.А.,
за участю секретаря Бикової С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 06.08.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . До укладання шлюбу проживали без реєстрації шлюбу з 2005 року . Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 . На теперішній час вони разом не проживають, рідко спілкуються. Як зазначено позивачем в позові, нею подано до Хортицького районного суду позов про розірвання шлюбу. З відповідачем вони не проживають разом більше десяти років. Він влаштувався працювати за кордоном. Спочатку відповідач , як батько дитини надав матеріальну допомогу, але останні чотири роки він не приїжджає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Востаннє спілкувався з дитиною рік потому, під час останнього візиту, поводився грубо, навіть налякав дочку. Дочка майже не пам`ятає батька, він для неї фактично чужа людина. З 2015 року відповідач взагалі не спілкується з дочкою, навіть не поздоровляє її з днем народження, ніякої участі в її житті , вихованні, розвитку та оздоровленні не приймає. Позивач , як мати дитини займається її вихованням, оздоровленням, навчанням, дитина знаходиться на її утриманні. Ніяких перешкод у спілкуванні з дочкою ні позивач, ні члени її сім`ї ОСОБА_2 не чинили. Відповідач не підтримує ніяких стосунків з їх сумісною дочкою з власної ініціативи. Яз зазначено позивачем, у відповідача є інша сім`я в м. Запоріжжі. Відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки , і ця обставина є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Позивач ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 , 00 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.
Ухвалою судді від 22.03.2021 р. відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 25.05.2021 р. підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не прибула. До початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської відповідач зареєстрований за адресою зазначеною в позові , куди надсилались судові повістки, та отримувались, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення . Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув. До початку судового засідання через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують та просять ухвали рішення в інтересах дитини на підставі наданого ними висновку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти заочного вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи (арк.спр. 6). Шлюб зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 176.
Як зазначено позивачем до укладання шлюбу з відповідачем вони проживали без реєстрації шлюбу з 2005 року . Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (арк.спр. №5). У графі батько зазначено відповідача ОСОБА_2 .
На теперішній час сторони разом не проживають, рідко спілкуються. Як зазначено позивачем в позові, нею подано до Хортицького районного суду позов про розірвання шлюбу. З відповідачем вони не проживають разом більше десяти років. Він влаштувався працювати за кордоном. Спочатку відповідач , як батько дитини надав матеріальну допомогу, але останні чотири роки він не приїжджає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Востаннє спілкувався з дитиною рік потому, під час останнього візиту, поводився грубо, навіть налякав їх спільну дочку. Дочка майже не пам`ятає батька відповідача по справі, він для неї фактично чужа людина. З 2015 року відповідач взагалі не спілкується з дочкою, навіть не поздоровляє її з днем народження, ніякої участі в її житті , вихованні, розвитку та оздоровленні не приймає. Позивач , як мати дитини займається її вихованням, оздоровленням, навчанням, дитина знаходиться на її утриманні. Ніяких перешкод у спілкуванні з дочкою ні позивач, ні члени її сім`ї ОСОБА_2 не чинили. Відповідач не підтримує ніяких стосунків з їх сумісною дочкою з власної ініціативи. Яз зазначено позивачем, у відповідача є інша сім`я в м. Запоріжжі. Відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки , і ця обставина є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з нього аліментів на утримання дочки , тому позивач ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно листа Служби (управління) у справах дітей відділу по Заводському району від 20.04.2021 р. , копія якого знаходиться в матеріалах справи, щодо обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 , зазначено , що в ході телефонної бесіди ОСОБА_2 повідомив , що він постійно працює, має нову родину, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , 2008 р.н., тому не бачить сенсу показувати спеціалістам відділу свої умови проживання.
Відповідно до Акту обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_3 2008 р.н., копія якого знаходяться в матеріалах справи, складений спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за адресою проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , за адресою : АДРЕСА_2 умови проживання створені частково. Дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю. Під час відвідування в помешканні було чисто та прибрано, наявний одяг та взуття за віком і сезоном , є засоби особистої гігієни, запаси продуктів харчування в достатній кількості. В ході бесіди з матір`ю дитини ОСОБА_1 було встановлено, що розв`язання даного питання необхідно для родини , щоб кожного року не звертатися до батька дитини - ОСОБА_2 за дозволом на вивіз малолітньої дитини за кордон для відпочинку.
Відповідно до інформації ЗБНВК №106 від 26..02.2021 р. , копія якої знаходиться в матеріалах справи, мати дитини ОСОБА_1 відповідально ставиться до своїх обов`язків, цікавиться навчанням , розвитком та вихованням доньки. Батько дитини ОСОБА_2 , не бере участі в освітньому процесі дитини, не спілкується з учителями, не підтримує зв`язок з класним керівником, не відвідує батьківські збори, позашкільні заходи, не цікавиться успішністю та поведінкою доньки, не проявляє свого піклування про фізичний та духовний розвиток ОСОБА_4 .
Відповідно до листа ЗМСССДМ від 21.04.2021 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, практичним психологом ВСР по Хортицькому району, було проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо з`ясування її прихильності до батька (з дозволу матері). Під час бесіди дитина повідомила, що її батько ОСОБА_2 , проживає в Португалії , близько двох років вона його не бачила , він з нею не спілкується , не приймає участі у її житті , не вітає з Днем народження. Своєю родиною дитина вважає тільки матір та бабу. В інформації зазначено, що ОСОБА_4 спорідненого емоційного зв`язку з батьком зовсім не відчуває. Зі слів дівчини, вона позитивно ставиться до позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що надасть можливість їй з матір`ю без перешкод виїжджати за кордон.
Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 11.05.2021 року № 21.01/01-22/361, згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.05.2021 р. №9, органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не приймає ніякої участі в її житті , вихованні, розвитку та оздоровленні, не спілкується з донькою. Коштів на утримання дитини не надає.
В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також сама дитина , яка досягла чотирнадцяти років та другі особи.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини .
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, оскільки заходів для забезпечення належних умов її розвитку та виховання не приймає, з дитиною не проживає, не спілкується, її навчанням не цікавиться, матеріально не забезпечує, що на думку суду, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 2 статті 182 СК України встановлено , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною 1 ст.184 СК України встановлено , що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд відповідно до ст.182СК України враховує вік дитини , стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, інших утриманців не має, у зв`язку з чим, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі розмірі 2000,000 грн. щомісячно і до її повноліття.
Згідно з ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивача на підставі закону звільнено від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави за подання позовних вимог про стягнення аліментів, як вимог майнового характеру в сумі 908,00 грн.
Крім того, з урахуванням вимог позивача щодо стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат, суд відповідно до ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.60,63 ЦК України, ст.7,141,150,155,164,166,180-182,243,244 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259,263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , позбавити батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 01.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Сягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 понесені нею судові витрати за сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А. Ширіна 15.06.2021