печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

Позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які є предметом розгляду спору у цій справі: квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , а також квартира АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримала і просила задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідач, його представник у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованому у передбаченому законом порядку, проте судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату. Заяви по суті та з процесуальних питань до суду не надходили від сторони відповідача.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, планували спільне майбутнє і тому спільно придбали квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , а також квартиру АДРЕСА_3 , право власності на які було оформлено на відповідача та його родичів.

Наприкінці грудня 2019 року стосунки сторін розірвано, відповідач перешкоджає позивачеві у користуванні майном, яке вона вважає об`єктами спільної сумісної власності і просить такими їх визнати у судовому порядку та поділити.

Позивач наполягає, що на даний час відповідач через проблеми фінансового характеру погрожує їй тим, що без її дозволу продасть належну їм нерухомість та залишить їхніх дітей без житла, надає довіреності на продаж майна і намагається таємно продати придбані за час їхніх фактичних шлюбних відносин квартири.

Ухвалою від 29 квітня 2021 року у справі відкрито провадження, для розгляду справи у загальному порядку.

З урахування предмету позову та ризиків, які можуть утруднити виконання потенційного судового рішення, а також, беручи до уваги той факт, що відповідач як номінальний власник нерухомого майна, має об`єктивну можливість розпорядитися вказаним нерухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити її в будь-який спосіб, що призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, то позивач вважає за необхідне просити суд застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які є предметом спору у цій справі.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у вищевказаному рішенні ЄСПЛ ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , до набрання рішення законної сили у даній справі, як достатній на даній стадії судового розгляду для забезпечення позову.

У частині вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , суд відмовляє, керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року.

Так, частиною першою статті 38 Закону № 2709-IV від 23 червня 2005 року передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини другої статті 42 цього Закону, захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Як передбачено положеннями частини сьомої статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 18 січня 2005 року серії НОМЕР_2 , на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 24 грудня 2004 року № 2440-С/КІ, зареєстрована у реєстрову книгу № д156-99 за реєстровим № 41551 від 20 січня 2005 року.

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова