Провадження № 4-с/487/33/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О.

ВСТАНОВИВ:

02.02.2021 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О.

Заявник просить визнати дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. одо відкриття виконавчого провадження №56251416 неправомірними та скасувати постанову від 05.03.2018 про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначає, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2013 з нього та ОСОБА_2 на користь МКП «Миколаївводоканал» стягнута сума боргу 5452,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 107,30 грн. з кожного, рішення суду набрала законної сили 10.04.2013. У липні 2013 року видано виконавчий лист .

Посилаючись на вимоги ст. 12, 13 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, та відсутність доказів, щодо звернення стягувача до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, старший державний виконавець Заводського ВДВС м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатова Д.О. безпідставно, в порушенням вимог законодавства, 05.03.2018 винесла постанову відкриття виконавчого провадження №56251416.

Разом із скаргою заявником подано заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, зважаючи на поважність причини пропуску, оскільки про існування виконавчого провадження він дізнався у 2018 році. При цьому, починаючи з 2016 року він хворіє, має хронічні захворювання, потребує постійного нагляду лікарів. В 2019 році звертався до Миколаївського апеляційного суду щодо оскарження рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2013, ним також були порушені строки, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. У 2020 році у зв`язку із поширенням короновірусу в Україні та запровадження карантинних заходів, введення локдауна в Україні з 8 по 24 січня 2021 він вимушений був обмежити своє пересування по місту Миколаєву. Тому тяжкий стан здоров`я та тривале лікування ставили йому перешкоду у зверненні до суду зі скаргою.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку, встановлено наступне.

Право на звернення до суду відповідно до положень ст. 449 ЦПК України є строковим.

Так ч. 1 ст.449 ЦПК України передбачено, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

При цьому, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, заявником фактично оскаржується рішення старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. щодо відкриття виконавчого провадження №56251416, із посиланням на відсутність у нього інформації до 2018 року про перебування у відділі ДВС на примусовому виконанні виконавчого листа №2-90/13, виданого 04.07.2013 року, тяжкий стан здоров`я, лікування з 2016 року та у зв`язку із поширенням короновірусу в Україні і запровадження карантинних заходів.

Проте, суд критично ставиться до вказаних тверджень ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2013 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь МКП «Миколаївводоканал» стягнута сума боргу 5452,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 107,30 грн. з кожного, рішення суду було постановлено за відсутності відповідачів. Рішення суду набрало законної сили 10.04.2013 та у липні 2013 року видано виконавчий лист. Згідно відміток на виконавчому листі, копія якого надано до матеріалів скарги, виконавчий лист 2-90/13, двічі у 21.12.2015 і 23.06.2016 було повернуто стягувачу.

Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. постановою від 05.03.2018 відкрите виконавче провадження №56251416 відносно боржника ОСОБА_1 щодо стягнення боргу на користь МКП «Миколаївводоканал» у сумі 5452,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 107,30 грн.

Про існування виконавчого провадження№56251416 , як зазначає заявник ОСОБА_1 , йому стало відомо у 2018 році. Крім того, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на оскарження рішення суду від 01.04.2013, разом із ОСОБА_2 , звернулися із апеляційною скаргою 15.02.2019 до Миколаївського апеляційного суду. Ухвалою від 18.06.2019 Миколаївського апеляційного суду, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто особі, яка її подала та вважається неподаною.

Отже, заявник ОСОБА_1 був обізнаний про рішення суду, за яким з нього стягнута заборгованість та знаходженні на примусовому виконанні виконавчого листа №2-90/13, де він є боржником, ще у 2018 році.

Заявник також посилався на погіршення стану здоров`я, починаючи з 2016 року, в той же час, стан здоров`я не завадив йому, в лютому 2019 року оскаржити рішення суду першої інстанції до Миколаївського апеляційного суду.

На підставі чого суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_3 не надав суду будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску оскарження рішення державного виконавця, постановленого 05.03.2018, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Крім того, зазначена скаржником причина пропуску строку для звернення із скаргою, у зв`язку із карантинними заходами впровадженими на території України, також не є поважною, адже згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, а постанова старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області винесена 05 березня 2018 року, тобто ще за два роки до впровадження на території України карантину.

Інших поважних причин пропуску строку для звернення із скаргою, скаржник не навів.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку подання скарги на оскарження дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. слід відмовити.

Оскільки, вимоги скарги ОСОБА_1 щодо дій старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. пред`явлені з пропуском строку звернення до суду, на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України їх слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 126, 260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в поновленні процесуального строку для подання скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. та скасування постанови.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. та скасування постанови - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: С.М. Афоніна