ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Готри Т.Ю.,

за участі секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2020 року, головуючий суддя Бедьо В.І., у справі за позовом адвоката Резуненко Олександра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Резуненко О.А. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 23295,27 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 613,95 грн.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 27.04.2019 року по вул. Минайській в м. Ужгороді мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «VOLVO V40CC», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальних збитків.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди дійшли згоди, що порушення правил дорожнього руху мало місце з боку водія ОСОБА_2 , про що було складено страховий акт № ГО-13687/ЦО по договору страхування № ЕР159701083 від 23.03.2019 року.

Цивільно-правова відповідальність водія ВАЗ 21099, ДНЗ НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР159701083.

30.05.2019 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало заяву на виплату страхового відшкодування за вказаною ДТП.

26.06.2019 року відповідачем було здійснено перерахування коштів на банківську карту позивача у суму 17 524.73 грн.

Натомість позивач, посилаючись на Акт виконаних робіт від 10.06.2019 року вказує, що сума витрат на послуги по ремонту автомобіля «VOLVO V40CC» д.н.з. НОМЕР_1 становить 40 550 грн.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2003 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі ст. 29 та пункту 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Таким чином, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу «VOLVO V40CC» д.н.з. НОМЕР_1 дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП (27.04.2019) строк його експлуатації не перевищував 7 років( 6.33). Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 Методики, матеріали справи не містять та апелянтом не доведено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 5 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді