Ухвала

14 червня 2021 року

м. Київ

справа № 201/11157/20

провадження № 61-9092ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року повернуто заявнику.

Судове рішення мотивоване тим, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що заявник має право на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження, оскільки відповідно до тлумачень положень ЦПК України, наданих Конституційним Суду України у рішеннях від 28 квітня 2010 року у справі № 12-рп/2010, від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010, від 08 липня 2010 року у справі № 18-рп/2010, процесуальний закон не містить прямої заборони на оскарження вказаної ухвали.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції.

Пунктом 15 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі. В той же час, вказана норма не містить посилання на те, що ухвала про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином, вказана ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 755/15406/16-ц, провадження № 61?1374св17.

Цей припис згідно з позицією абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16?ц, провадження № 14-205цс18, від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц, провадження № 14-184цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц, провадження № 14-259цс18, у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 521/18597/18, провадження № 61-10196св19, від 20 грудня 2019 року у справі № 306/513/16-ц, провадження № 61-15454св18.

Встановивши, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження відсутня у переліку, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, тому оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Посилання заявника на відсутність прямої заборони на оскарження вказаної ухвали у процесуальному законодавстві як на підставу для апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень частини другої статті 353 ЦПК України заявник має право включення до апеляційної скарги заперечень на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, що не суперечить висновкам Конституційного Суду України з огляду на можливість оскарження ухвали разом з рішенням суду.

Крім того, заявник не позбавлений права повторно звернутися з клопотанням про закриття провадження за наявності обґрунтованих підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян