Справа № 473/11/16-ц
УХВАЛА

іменем України

"11" червня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікатів виконавчих листів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року по цивільній справі №473/11/16-ц за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором з останніх на користь банку стягнуто в солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 липня 2008 року в загальному розмірі 15 893,18 доларів США, пеню в розмірі 8 984,19 грн., а також в рівних частках 5 725,50 грн. судових витрат (по 2 862,75 грн. з кожного).

Рішення набрало законної сили, на його підставі стягувачу були видані виконавчі листи, що були пред`явлені до примусового виконання до державної виконавчої служби.

24 травня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів в якій зазначено, що згідно договору факторингу №30/07/2020 від 30 липня 2020 року АТ «УкрСиббанк» (як правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» право вимоги до боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 липня 2008 року, яке в свою за чергу за договором про відступлення прав вимоги (цесія) б/н від 30 липня 2020 року відступило набуте право грошової вимоги ОСОБА_1 .

Оскільки зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 липня 2008 року та, відповідно, судове рішення про стягнення кредитної заборгованості за цим договором боржниками на користь жодного з кредиторів в повному обсязі не виконано, водночас до ОСОБА_1 , як їх правонаступника, перейшли всі права та обов`язки кредитора за договором та права стягувача у виконавчому провадженні, виконавчі листи про стягнення кредитної заборгованості при передачі прав вимоги були втрачені, а тому заявниця просила про задоволення заяви.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, подану заяву підтримує в повному обсязі.

Заінтересовані особи боржники ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , представники АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Також в судове засідання не з`явився представник Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте надав суду письмову заяву в якій просив про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Водночас, за змістом ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічне правило викладене й в ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 зазначила, що у разі відступлення права вимоги за кредитним договором відбувається заміна кредитодавця-банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не є фінансовою установою та не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права, заява такої фізичної особи про залучення її стягувачем замість первісного кредитора банку не може бути задоволена.

Аналогічні висновки (з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц) викладені й в інших постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 09 грудня 2020 року у справі №760/15599/18, у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 280/1051/14-ц.

Проте у своїй постанові від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що якщо за таких обставин договір відступлення права вимоги не оспорюється жодною з заінтересованих сторін та не визнаний у встановленому порядку недійсним, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Аналогічно, згідно постанови Верховного Суду від 29 грудня 2020 року у справі №910/2-103/11 при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Висновок про те, що договір про відступлення прав вимоги на користь фізичної особи є оспорюваним (а не нікчемним) правочином, міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц.

Згідно договору факторингу №30/07/2020 від 30 липня 2020 року АТ «УкрСиббанк» (як правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» право вимоги до боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 липня 2008 року, яке в свою за чергу за договором про відступлення прав вимоги (цесія) б/н від 30 липня 2020 року відступило набуте право грошової вимоги ОСОБА_1 .

З матеріалів справи, зокрема відповіді Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не виконали судове рішення на користь ПАТ «УкрСиббанк» чи ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», виконавчі документи знаходилися на примусовому виконанні, проте 21 серпня 2020 року були повернуті стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, виходячи з того, що чинність договорів відступлення прав вимоги ніким не оспорюється, а суд на цій стадії не має право надавати оцінку вказаним (оспорюваним) правочинам, а тому заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 17.4 п. 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є втраченими.

Строк, встановлений для пред`явлення виконавчих документів до виконання, на час розгляду справи не закінчився.

За таких обставин, суд вважає, що заява про видачу дублікатів виконавчих листів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 442, п.п.17.4 п.17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікатів виконавчих листів задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року по цивільній справі №473/11/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором первісного стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент номер: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент номер: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) дублікати виконавчих листів на виконання заочного рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року по цивільній справі №473/11/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв