Номер провадження: 22-ц/813/7837/21
Номер справи місцевого суду: 522/1022/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/1022/20

Номер провадження: 22-ц/813/7837/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- відповідачі 1) Обслуговуючий кооператив «Екодом-1», 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Абухіна Р. Д. о 10 годині 47 хвилині 25 березня 2021 року, про залишення позову без розгляду, повний текст ухвали складений 29 березня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вернулись до Приморського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом, в якогму просять: 1) зобов`язати ОК «Екодом-1» усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме - зобов`язати ОК «Екодом-1» та ТОВ «Ханбер» надати власникам або їх представникам ключі від парадної; 2) зобов`язати ОК «Екодом-1» та ТОВ «Ханбер» визнати право власності на об`єкти нерухомості за ОСОБА_4 на - квартиру АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язати ОК «Екодом-1» та ТОВ «Ханбер» визнати право власності на об`єкти нерухомості за ОСОБА_1 на - квартиру АДРЕСА_2 ; - квартиру АДРЕСА_3 ; - паркомісце АДРЕСА_4 ; - Паркомісце АДРЕСА_5 ; - Паркомісце АДРЕСА_6 ; 4) зобов`язати ОК «Екодом-1» та ТОВ «Ханбер» визнати право власності на об`єкти нерухомості за ОСОБА_2 на - Квартиру АДРЕСА_7 ; - Квартиру АДРЕСА_8 ; - Паркомісце АДРЕСА_9 ; - Паркомісце АДРЕСА_10 ; - Паркомісце АДРЕСА_11 (Т. 1, а. с. 1 - 6).

Адвокат ОСОБА_5 , діючий від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду (Т. 3, а. с. 1 - 2).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» звернулось до суду з заявою про стягнення судових витрат на правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що представником позивачів подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, при цьому відповідно до ч. 5, ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити про компенсацію здійснених ним судових витрат.

Оскільки відповідач ТОВ «Ханбер» приймає участь у справі шляхом залучення представника адвоката, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача у разі відмови в задоволенні позову або залишення позову без розгляду (Т. 3, а. с. 15 - 18).

2.3 Позиція позивачів щодо заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу

У клопотанні адвокат Черан Руслан Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що за своєю природою є запереченням, просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Вказує на те, що відповідачем не надано суду доказів щодо вартості виконаних робіт, а детальний опис наданої адвокатами АО «СІ.ЕЛ.ЕС» професійної правничої допомоги містить лише перелік наданих послуг, який у свою чергу не є співмірним із сумою послуг, як нібито підлягає сплаті.

У справі не відбулося ні одного судового засідання із розгляду вказаної справи по суті. Відповідно до детального опису наданої адвокатами АО «СІ.ЕЛ.ЕС» професійної правничої допомоги, орієнтовна кількість судових засідань по вказаній справі, на яких вони будуть представляти інтереси відповідача складає лише 3-5 засідань. Єдиним підтвердженим доказом, витрат понесених представником відповідача є надання інформаційних довідок з державного реєстру речових прав та їх обтяжень у кількості 8 шт.. Адміністративний збір за надання інформації з ДРРП, відповідно до ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» складає лише 0,025 прожиткового мінімуму для працездатних осіб за отримання інформації в паперовій формі. Однак, навіть доказу сплати вказаної суми адміністративного збору відповідачем не надано (Т. 3, а. с. 29 - 31).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року вищевказаний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі - 20 000 грн., тобто по - 10 000 грн з кожного.

В задоволенні решти клопотання про розподіл судових витрат відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що клопотання представника позивачів про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню, оскільки не суперечить закону та відповідає інтересам сторін. Оскільки відповідач ТОВ « Ханбер» приймає участь у справі шляхом залучення представника адвоката, то витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача у разі відмови в задоволенні позову або залишення позову без розгляду (Т. 3, а. с. 36 - 37).

2.5Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року змінити. Абзац другий та третій резолютивної частини ухвали викласти в такій редакції: «У задоволенні клопотання ТОВ «ХАНБЕР» про розподіл судових витрат по справі № 522/1022/20 відмовити у повному обсязі».

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) не погоджуючись із вказаним розміром судових витрат, що складались із сум вартості професійної правничої допомоги, позивачами подано відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги; 2) суд першої інстанції не надав не тільки мотивованої оцінки, а взагалі не надав оцінки жодному аргументу позивачів щодо відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат; 3) суд першої інстанції не зазначив мотивів відхилення доказів та аргументів позивачів, зазначених у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не зазначив норми права, які застосував суд при відхиленні аргументів позивачів, та мотиви їх застосування; 4) розмір витрат на професійну правничу допомогу стягнутий з позивачів не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), не є реальним та обґрунтованим; 5) представники відповідача не приймали участі в жодному судовому засіданні із розгляду вказаної справи по суті; 6) правовідносини між АО «СІ.ЕЛ.ЕС» та відповідачем щодо надання правової допомоги є фіктивними, та такими, що виникли з метою безпідставного стягнення коштів з позивачів (Т. 3, а. с. 40 - 44).

2.7 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Задернівська Яна Євгенівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Задернівська Яна Євгенівна зазначає, що у матеріалах справи № 522/1022/20 наявні докази щодо обсягу наданих АО «CI.EJ1.EC.» послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена ТОВ «ХАНБЕР». Саме лише посилання позивачів на начебто необґрунтованість та неспівмірність стягнутих Приморським районним судом м. Одеси на користь ТОВ «ХАНБЕР» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. (тобто, по 10 000,00 грн. з кожного), не може бути підставою для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 р..

Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року про залишення без розгляду позову в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАНБЕР» витрат на професійну правничу допомогу по справі є законною та обґрунтованою такою, що винесена судом першої інстанції з урахуванням інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Посилання представника позивачів на начебто фіктивність правовідносин щодо надання професійної правничої допомоги між ТОВ «ХАНБЕР» та АО «CI.EJ1.EC.», а також на намагання стягнути судові витрати з професійної правничої допомоги по аналогічним документам у справах № 522/2174/21, № 522/2006/21, № 522/1957/21, є надуманими, нічим не підтвердженими та такими, що не відповідають дійсності.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року про залишення позову без розгляду (Т.3, а. с. 53).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року про залишення позову без розгляду до розгляду (Т. 3, а. с. 54).

19.05.2021 року від адвоката Задернівської Яни Євгенівни, діючох від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», надійшов відзив на апеляційну скаргу.

27.05.2021 року від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та про розгляд справи провести за його відсутності.

У судовому засіданні адвокат Черан Руслан Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Задернівська Яна Євгенівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли у участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16 серпня 2019 р. між ТОВ «ХАНБЕР» та Адвокатським об`єднанням «СІ.ЕЛ.ЕС.» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 18, а 12 травня 2020 р. підписано додаткову угоду до вказаного договору.

Згідно з наказом №1-ХБ від 12.05.2020 року керуючого партнера АО « СІ.ЕЛ.ЕС» адвоката Байдеріна О.А. було утворено групу адвокатів, які прийняли доручення ТОВ «Ханбер», що викладене у наведеному п.1 додаткової угоди до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №18 від 16.08.2019 року, які надали детальний опис наданої адвокатами АО «СІ.ЕЛ.ЕС» професійної правничої (правової) допомоги.

За умовами пункту 2 додаткової угоди до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №18, сторони погодили, що розмір гонорару АО « СІ.ЕЛ.ЕС» складає - 100 000 грн., та включає всі накладні витрати, у тому числі, але не виключно - транспортні витрати, податки, вартість послуг поштових установ з прийняття до відправлення кореспонденції по даній справі тощо.

21 січня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вернулись до Приморського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом.

Відповідно до розписок, що містяться в матеріалах справи адвокат Задернівська Яна Євгенівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», ознайомилась з матеріалами справи - 10.03.2020 року (Т. 1, а. с. 53), - 01.09.2020 року (Т. 1, а. с. 229).

Відповідно до матеріалів справи адвокат Задернівська Яна Євгенівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», приймала участь у судових засіданнях, які були призначені на - 16.06.2020 року (Т. 1, а. с. 180 - 182), - 12.08.2020 року (Т. 1, а. с. 192 - 193), - 02.12.2020 року (Т. 2, а. с. 241 - 242), - 25.03.2020 року (Т. 3, а. с. 32 - 34).

08.12.2020 року адвокатом Задернівською Яною Євгенівною було подано клопотання (Т.1, а. с. 231 - 233).

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи помічник адвоката АО «СІ.ЕЛ.ЕС» ОСОБА_6 07.08.2020 року ознайомилась з матеріалами справи (Т. 1, а. с. 188).

Відповідно до виділених матеріалів справи адвокат Задернівська Яна Євгенівна, діюча від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», ознайомилась з матеріалами справи - 02.12.2020 року (а. с. 103).

16.12.2020 року адвокатом Задернівськаою Яною Євгенівною, діючою від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», надано відзив на апеляційну скаргу (а. с. 111 - 116).

Станом на 15.03.2021 p., ТОВ «ХАНБЕР» у повному обсязі оплатило вартість професійної правничої допомоги адвокатів Адвокатського об`єднання «СІ.ЕЛ.ЕС.» за представництво інтересів ТОВ «ХАНБЕР» в Приморському районному суді м. Одеси по справі № 522/1022/20, відповідно до платіжних доручень № 2889 від 26.06.2020 p., № 3399 від 03.09.2020 р..

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погдився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду оскаржується апелянтом лише в частині стягнення судових витрат, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, його законність та обґрунтованість перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з позивачів на користь відповідача.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття/відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

У даній справі судом не приймалось рішення по суті позовних вимог. Позовну заяву на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду, оскільки позивачі до початку розгляду справи по суті подали заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегією суддів враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3.10.2019р. по справі № 922/445/19, дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт у суді, ціною позову та значенням справи для сторін, колегія суддів вважає, що присуджена до стягнення судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу в розмірі - 20000 гривень є завищеною.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у ухвалі суду першої інстанції, в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з позивачів на користь відповідача, не відповідають обставинам справи, в цій частині судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Необхідно стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у загальному розмірі - 10 000 грн., тобто по - 5 000 грн. з кожного.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року про залишення позову без розгляду в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» () судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн., тобто по - 5 000 (п`ять тисяч) грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя: А.П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова