Провадження № 2/638/2375/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретарів Башинської К.С., Подосокорської А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась позивач з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який разом з ОСОБА_2 був співвласником кв. АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_4 стала власником 1/2 частини вказаної квартири на підставі договору дарування частки квартири. Співвласник ОСОБА_2 не брала жодної участі в утриманні належного майна, а саме не сплачувала комунальні послуги. Позивач зазначає, що чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника сплачувати комунальні послуги на утримання житла, незалежно від фактичного проживання у ньому. 03.12.2020 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. Позивач ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_2 кошти за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та внесків на утримання будинку і прибудинкової території у сумі 22404,34 грн, як пропорційній її частці у праві власності витрат на утримання нерухомого майна за період з липня 2017 року по липень 2020 року, стягнути судові витрати.

15.10.2021 представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , подано відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач визнає, що їй на праві спільної власності належить частина квартири АДРЕСА_1 . Інші обставини, зазначені у позові, є перекрученими або неповними. Зазначено про сплив позовної давності. Окрім того, відповідач вказує, що відсутні докази сплати позивачем витрат по відшкодуванню, яких було заявлено вимоги, відсутні договори про надання послуг з утримання прибудинкових територій та послуг опалення, відсутні докази нарахування вартості послуг, відсутні укладені договори доручення на здійснення оплати позивачем комунальних послуг, відсутності докази перебування квартири у спільній власності позивача та відповідача.

03.12.2020 представником позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що докази сплати за надані комунальні послуги надані позивачем. Посилаючись на норми діючого законодавства та практику Верховного Суду позивач просить задовольнити позов.

20.05.2021 відповідачем ОСОБА_2 надано письмові пояснення, до яких залучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2019.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила адвоката Романченка О.М. представляти її інтереси.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у ньому та з урахуванням зменшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у відзиві, окрім того зазначила, що співвласником спірної квартири є з жовтня 2018.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №217884621 від 27.07.2020 (а.с.8).

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_4 , на підтвердження своїх позовних вимог, надала квитанції про сплату за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та квартплати та розрахунок сплачених позивачем коштів (а.с.9-50, 51-52, 116-127).

З наданого розрахунку вбачається, що у період з 09.07.2009 по 13.05.2020 ОСОБА_4 сплачено кошти на утримання нерухомого майна у загальній сумі 83666,16 грн. При цьому у заяві про зменшення позовних вимог позивачем ОСОБА_4 зазначено період з липня 2017 по липень 2020 року на загальну суму 22404,34 грн.

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» передбачає, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (стаття 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 , оплативши витрати по сплаті за послуги з теплопостачання та витрати за квартирну плату, які нараховані в тому числі і на відповідача, тобто і на ОСОБА_2 . Тобто, ОСОБА_4 виконала солідарний обов`язок за ОСОБА_2 , яка є співвласником спірного домоволодіння, має право вимагати стягнення половини вартості цих витрат, понесених нею на утримання майна на підставі статті 544 ЦК України.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що вона ніколи не була споживачем комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 є співвласником зазначеної квратири та зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги на підставі статей 322, 360 ЦК України та п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги».

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Проте, доказів відповідного документального оформлення щодо фактичного непроживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 матеріали справи не містять.

Разом з тим, вирішуючи питання про те, за який період та які суми слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

З наданої ОСОБА_2 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №178241685 від 21.08.2019 вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , розмір частки становить 1.

Проте, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №217884621 від 27.07.2020 вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , форма власності приватна, розмір частки 1/2, підстава для державної реєстрації договір дарування частки квартири серія та номер 4109, виданий 11.10.2019. Іншим власником квартири є ОСОБА_2 , частка власності 1/2, форма власності приватна спільна часткова. Окрім того, в зазначеній інформаційній довідці вказано, що на праві приватної спільної часткової власності 1/2 квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 помер.

Отже, судом встановлено, що час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить як позивачу ОСОБА_4 так і відповідачу ОСОБА_2 , розмір частки 1/2.

При цьому, 1/2 частка квартири належить ОСОБА_4 з 11.10.2019. Тобто, період, за який потрібно стягнути кошти за сплачені комунальні послуги, починається з жовтня 2019.

З наданих позивачем квитанцій та розрахунку вбачається, що з жовтня 2019 по липень 2020 року ОСОБА_4 було сплачено за послуги з теплопостачання та квартплату у загальній сумі 12610,92 грн., рівна частка від зазначеною суми складає 6305,46 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 22404,34 грн, судом стягнуто 6305,46 грн, що у відсотковому значені становить 28,1% від заявленої суми.

При зверненні до суду ОСОБА_4 сплатила 840,80 грн, оскільки позовні вимоги задоволені на 28,1%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 236,30 грн, що становить 28,1% від 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 526,544,322,360 ЦК України, ст. ст. 5,7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання нерухомого майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на утримання нерухомого майна за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року у розмірі 6305,46 грн, судові витрати, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 236,30 грн, а всього 6541 (шість тисяч п`ятсот сорок одна) грн 76 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.06.2021.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_4 .

Суддя І.В. СЕМІРЯД