Справа № 523/6186/20
Провадження №2/523/2252/21
"03" червня 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва про право власності,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» в якій просив:
- визнати недійсним Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 30.10.1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради па квартиру АДРЕСА_1 па ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Позов обґрунтував тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 30.10.1996 р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкове майно на яке було видано свідоцтво про право на спадщину за законом складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцями майна є на 1/2 частку дружина ОСОБА_2 та на 1/2 частку дочка ОСОБА_3 на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.12.2004року.
Розпорядженням Суворовської райадміністрації ОМР № 1764 від 16.12.2004р. було ухвалено рішення про переведення ізольованої квартири АДРЕСА_1 , яка перебувала у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до комунальної власності.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як власники майна користуючись своїми правами на власний розсуд розпорядились належною їм квартирою та на підставі заяви просили районну адміністрацію передати квартиру до комунальної власності.
Як зазначає позивач, вищевказане розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР № 1764 від 16.12.2004р було направлено до виконання:
- до начальника ОМБТІ та РОН з проханням анулювати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 реєстрацію приватної власності квартири АДРЕСА_1
- до Четвертої державної нотаріальної контори з проханням відмінити свідоцтво про право на спадщину на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .
Підставою для видання розпорядження стала заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.12.2004р., про передачу приватної власності на житло до комунальної власності. Дана згода була надана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з наданням їм ізольованої квартири АДРЕСА_2 розпорядженням райадміністрації від 03.11.2004р., з метою поліпшення житлових умов.
22.12.2004 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали ордер на квартиру АДРЕСА_2 та за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .
КП "ОМБТІ та РОН" від 22.12.2004 року на підставі розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР № 1764 від 16.12.2004р. в реєстраційній книзі зроблено запис про анулювання реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
Як зазначає позивач ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 1/4 частка (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.11.2005р.) та за ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частини (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.09.2005р.), тобто, державна реєстрація права власності за відповідачами на квартиру АДРЕСА_1 була проведена після анулювання реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 га ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 вважає про те, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 віл 07.11.2005р. та від 14.09.2005 р. відбулась з порушенням закону, оскільки було анулювано реєстрацію права власності на спірну квартиру.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3909/19 провадження №2/523/2671/19 позовні вимоги ОСОБА_1 До ОСОБА_3 . ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 ,, за ОСОБА_3 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.09.2005 року, реєстраційний номер майна 8734168

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.11.2005 року, реєстраційний номер майна 8734168.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.10.1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, реєстраційний номер майна 8734168.

Це рішення суду виконане в повному обсязі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 19758821 від 24.01.2020 р. та № 197789021 від 27.01.2020 р.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017р. квартиру АДРЕСА_1 визнано житловим приміщенням.

ОСОБА_1 визнано право користування даною квартирою.

Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію ОМР видати ОСОБА_1 ордер на квартиру. Рішення набуло законної сили 21 лютого 2017року.

На підставі розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР №186 від 31.03.2017р. позивач ОСОБА_1 , отримав ордер на жиле приміщення № 009642 серія СР 18.04.2017р. на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до КП «Міське агентство з приватизації житла», з метою отримати у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться у користуванні шляхом приватизації.

Відповіддю КП «Міське агентство з приватизації житла» № 905 01-16 від 22.01.2018 року позивача ОСОБА_1 було повідомлено про те, що квартира АДРЕСА_1 є приватизованою 30.06.1996 року ОСОБА_4 .

Як стало відомо Розпорядження органу приватизації від 30.10.1996 р. за № 77309 про приватизацію ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та Свідоцтво про право власності № 9-2475 від 30.10.1996 року видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 , до теперішнього масу не скасовані, хоча КП "ОМБТ1 та РОП" від 22.12.2004року зроблено запис про анулювання реєстрації права власност і на спірну квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_5 вказує на те, що це порушує його права та інтереси, як користувача майна, а саме квартири АДРЕСА_1 яка знаходиться в комунальній власності, тому вважає, що Розпорядження органу приватизації від 30.10.1996 р. за № 77309 повинно бути скасоване, а Свідоцтво про право власності № 9- 2475 від 30.10.1996 року видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради визнано недійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести у його відсутність.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи провести у її відсутність.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

У судове засідання представник відповідача Департаменту міського господарства Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання представник відповідача КП «Міське агентство з приватизації житла» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 30.10.1996 р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_4 було видано розпорядження органу приватизації від 30.10.1996 р. за № 77309 про приватизацію ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 (а.с.25).

Розпорядженням Суворовської райадміністрації ОМР № 1764 від 16.12.2004р. було ухвалено рішення про переведення ізольованої квартири АДРЕСА_1 , яка перебувала у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до комунальної власності (а.с.27).

Вищевказане Розпорядження було направлено до виконання:

- до УЖКГ Одеського міськвиконкому з проханням відмінити розпорядження УЖКГ від 30.10.1996 р. за №77309 про приватизацію ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 .

- до начальника ОМБТІ та РОН з проханням анулювати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 реєстрацію приватної власності квартири АДРЕСА_1

- до Четвертої державної нотаріальної контори з проханням відмінити свідоцтво про право на спадщину на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

Підставою для видання розпорядження стала заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.12.2004р., про переведення спірної квартири до комунальної власності. Дана згода була надана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з наданням їм ізольованої квартири АДРЕСА_2 на підставі розпорядження райадміністрації від 03.11.2004р., з метою поліпшення житлових умов.

Судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017р. позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Суворовської міської адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП «ЖКС №Північний» та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (а.с.17-19).

Визнано квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням.

Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію ОМР видати ОСОБА_1 ордер на квартиру квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення набуло законної сили 21 лютого 2017року.

З матеріалів справи встановлено про те, що на підставі розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР №186 від 31.03.2017р. позивач ОСОБА_1 , отримав ордер на жиле приміщення № 009642 серія СР 18.04.2017р. на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11, 12).

Судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3909/19 позовні вимоги ОСОБА_1 До ОСОБА_3 . ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності задоволено (а.с.13-16).

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 ,, за ОСОБА_3 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 14.09.2005 року, реєстраційний номер майна 8734168.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.11.2005 року, реєстраційний номер майна 8734168.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.10.1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, реєстраційний номер майна 8734168.

З матеріалів справи встановлено про те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі №523/3909/19 виконано, записи про державну реєстрацію права власності скасовано, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19758821 від 24.01.2020 р. та № 197789021 від 27.01.2020 р. (а.с.21-22,23-24).

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сиди, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, обставини встановленні у судовому рішенні є такими що не потребують додаткового встановлення.

З рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року вбачається про те, що Згідно відповіді з КП "ОМБТІ та РОН" від 22.12.2004року на підставі розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР № 1764 від 16.12.2004р. в реєстраційній книзі зроблено запис про анулювання реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Главою 29 ЦК України передбачені норми щодо захисту права власності.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту ст. 396 ЦК України вбачається, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Видача свідоцтва про право власності передбачена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (в редакції видачі спірного свідоцтва), що визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, у пункті 24 якого встановлено, що у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно .

Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, підставою для скасування свідоцтва про право власності на приватизоване майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу приватизації на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Вказане кореспондується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 925/797/17 від 27 червня 2018 року.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень зазначених норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017р. зобов`язано Суворовську районну адміністрацію ОМР видати ОСОБА_1 ордер на квартиру квартиру АДРЕСА_1 та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від21.10.2019 р. скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для скасування Розпорядження органу приватизації виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 30.10.1996 р. за № 77309 про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в рівних частках та визнання недійсним Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.10.1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради па квартиру АДРЕСА_1 па ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту міського господарства Одеської місьької ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва про право власності підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 387, 391, 396 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва про право власності задовольнити.

Скасувати Розпорядження органу приватизації виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 30.10.1996 р. за № 77309 про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в рівних частках;

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності № 9-2475 від 30.10.1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради па квартиру АДРЕСА_1 па ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складене та підписане суддею 10.06.2021р.

Суддя: Аліна С.С.