07.06.2021 Справа № 363/263/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,

встановив:

представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму коштів витрачених позивачем на навчання відповідача в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця в розмірі 61 710 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 укладено договір відповідно до п. 2.2.5 якого встановлено, що позивач має право отримати від відповідача в повному обсязі кошти сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі відмови від відпрацювання за направленням замовника, відповідно до п. 2.2.3. цього договору, протягом 3 (трьох) років у лікувально-профілактичному закладі Київської області, який розташований у сільській місцевості.

Посилався на те, що відповідач після закінчення навчання в інтернатурі до позивача щодо отримання направлення на роботу за персональним розподілом не звертався, три роки у лікувально-профілактичному закладі Київської області, який розташований у сільській місцевості не відпрацював, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати кошти, які були витрачені позивачам на навчання ОСОБА_1 .

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що після закінчення навчання в університеті та отримання диплому він звернувся до позивача для отримання направлення в один із лікувально-профілактичних закладів Київської області, який розташований в сільській місцевості. Проте таке направлення позивачем не надано, з посиланням на відсутність вакантних місць для проходження інтернатури. В цьому зв`язку йому довелося самостійно шукати заклад для проходження навчання в інтернатурі, а після її завершення шукати роботу, коли позивач в порушення умов договору не забезпечив його роботою за обраною спеціальністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 21 серпня 2010 року між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця та ОСОБА_1 (замовником) укладено договір №2010/П-1-12982, згідно п. 1.1 якого університет зобов`язався провести зарахування на конкурсних умовах згідно правил прийому до НМУ в 2010 році ОСОБА_1 на місце понад план державного замовлення у межах ліцензованого обсягу і навчати його за рахунок коштів замовника на медичному факультеті за спеціальністю «педіатрія».

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору замовник сплачує за весь час навчання (6 років, 12 навчальних семестрів) 74 052 грн. Вартість навчання не включає податок на додану вартість згідно з діючим законодавством.

Після рекомендації до зарахування на конкурсній основі до 05 серпня 2010 року внести або перерахувати на розрахунковий рахунок Університету оплату за навчання за 1 семестр 2010/2011 н.р. у розмірі 6 171 грн.

В подальшому перераховувати плату за навчання студентів у розмірі 6 171 грн. посеместрово: за весняно-літній семестр до 20 січня, але не пізніше 1 лютого поточного року навчання, а за осінньо-зимовий семестр - до 20 серпня, але не пізніше 1 вересня поточного року навчання.

07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (замовником) та ОСОБА_1 (учасником) укладено договір, згідно п. 2.1 якого замовник зобов`язався:

провести оплату вартості повного курсу навчання учасника в Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця на медичному факультеті за спеціальністю «педіатрія»;

надати можливість учаснику проходження навчання в інтернатурі на базі лікувально-профілактичних закладів Київської області після навчання у Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця;

забезпечити учасника після закінчення навчання в інтернатурі та отримання звання лікар-спеціаліст працевлаштуванням в одному з лікувально-профілактичних закладів Київської області, які розташовані у сільській місцевості.

Пунктом п. 2.2.3 договору передбачено, що замовник має право направити учасника на роботу після навчання в Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця та навчання в інтернатурі на роботу в один з лікувально-профілактичних закладів Київської області, який розташований у сільської місцевості відповідно до виробничої необхідності в укомплектуванні посад.

Як передбачено п а) п. 2.2.5 договору замовник має право отримати від учасника кошти в повному обсязі сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі невиконання умов договору та відмови від відпрацювання за направленням Замовника, відповідно до п. 2.2.3. цього договору, протягом 3 (трьох) років у лікувально-профілактичному закладі Київської області, який розташований у сільській місцевості.

Згідно п. 2.3.3 та п 2.3.4 договору учасник по закінченню Національного медичного університету імені О.О. Богомольця та навчання в інтернатурі за обраною замовником спеціальністю, відповідно до потреб замовника та рівня підготовки випускника, повинен відпрацювати не менше трьох років за направленням, виданим замовником в одному з лікувально-профілактичних закладів Київської області, які розташовані у сільській місцевості.

У разі неприбуття учасника за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, він зобов`язаний відшкодувати Замовнику вартість навчання та компенсувати всі їх витрати.

Як вбачається з листа Національного медичного університету імені О.О. Богомольця №1636 від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 в 2016 році закінчив навчання в університеті за бюджетні кошти відповідно до Київської обласної програми «Підготовки лікарських кадрів для лікувальних закладів сільської мережі на 2010-2017 роки».

Згідно диплому спеціаліста ОСОБА_1 в 2016 році закінчив Національний медичний університет імені О.О. Богомольця і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобув кваліфікацію лікар.

Листом №457 від 03 серпня 2016 року Адміністрація комунального закладу «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» звернулася до Директора Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації з проханням направити ОСОБА_1 для проходження інтернатури за спеціальністю «Педіатрія» з послідуючим працевлаштуванням до Комунального закладу «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

08 серпня 2016 року між Комунальним закладом «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в особі головного лікаря Морозової О.В. (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір про навчання в інтернатурі, згідно п. 1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання здійснити стажування замовника за спеціальністю «Педіатрія» за навчальним планом і програмою, затвердженими для цієї спеціальності Міністерством охорони здоров`я України, на строк 11 місяців.

Як передбачено п. 2.1 договору виконавець зобов`язаний організувати та здійснювати стажування інтерна ОСОБА_1 на заочному циклі за навчальним планом і програмою, затвердженими для цієї спеціальності МОЗ України: стажування на базі КЗ «Вишгородський РЦ ПМСД».

Відповідно до п.п. 3.5 договору після закінчення інтернатури обов`язково відпрацювати у сільський місцевості на базі КЗ «Вишгородський РЦ ПМСД» на посаді лікаря не менше ніж 3 роки.

Відповідно до п. 4.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В подальшому, 01 серпня 2017 року між Комунальним закладом «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в особі головного лікаря Морозової О.В. (виконавець) та ОСОБА_1 (інтерн) укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого предметом цього договору є організація виконавцем підготовки інтерна ОСОБА_1 в інтернатурі за спеціальністю «Педіатрія» на базі структурного підрозділу виконавця, а саме Вишгородській амбулаторії загальної практики-сімейної медицини для отримання ним кваліфікації лікаря зі спеціальності «Педіатрія».

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець зобов`язався зарахувати інтерна на навчання до комунального закладу «Вишгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» зі спеціальності «Педіатрія» з 1 серпня 2017 року терміном 1 місяць без виплати заробітної плати на підставі даного договору, диплома про закінчення вищого медичного навчального закладу з відповідної спеціальності за навчальним планом і програмою, затвердженою для даної спеціальності наказами МОЗ України та документу, що посвідчує здобуття вищої медичної освіти за кошти фізичних або юридичних осіб.

Крім того, ОСОБА_1 також пройшов платне навчання в інтернатурі у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця на підставі договору від 30 травня 2017 року (загальна вартість очного навчання 17 600 грн.)

03 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав сертифікат спеціаліста №12639, про те, що він 30 травня 2019 року атестувався на визначення знань та практичних навиків в атестаційній комісії при Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика МОЗ України і наказом від 03 червня 2019 року №2687 йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю Медицина невідкладних станів».

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , останній з 01 вересня 2019 року працює в ТОВ «Центр спеціальної підготовки» на посаді інструктора-викладача.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено положеннями ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на безкоштовну освіту в усіх державних навчальних закладах незалежно від статі, раси, національності, соціального і майнового стану, роду та характеру занять, світоглядних переконань, належності до партій, ставлення до релігії, віросповідання, стану здоров`я, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 вересня 1996 року №291, затверджено Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників медичних і фармацевтичних закладів освіти IIІ-ІV рівнів акредитації медичних факультетів університетів.

Відповідно до п. 2.3 зазначеного Положення підставою для зарахування в інтернатуру є диплом лікаря (провізора) з певної лікарської (провізорської) спеціальності, посвідчення про направлення на роботу за персональним розподілом або довідка про право самостійного працевлаштування.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач, на виконання покладених на нього умовами договору від 07 червня 2011 року обов`язків, після закінчення навчання у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця надав можливість відповідачу пройти навчання в інтернатурі на базі лікувально-профілактичних закладів Київської області та після закінчення ним навчання в інтернатурі та отримання звання лікар-спеціаліст забезпечив його працевлаштуванням в одному з лікувально-профілактичних закладів Київської області, в матеріалах справи відсутні.

Відсутні в матеріалах справи й докази того, що позивач згідно п. 2.1.1 провів оплату вартості навчання відповідача в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця на медичному факультеті за спеціальністю «педіатрія».

Відтак підстав вважати, що відповідач відмовився від відпрацювання за направленням позивача протягом 3 (трьох) років у лікувально-профілактичному закладі Київської області, який розташований у сільській місцевості, у суду немає, коли докази існування такого направлення в матеріалах справи відсутні.

Отже, суду не надано доказів того, що позивач виконав свої договірні зобов`язання тобто оплатив навчання відповідача в розмірі 74 052 грн., вжив заходи до його працевлаштування, видав відповідне направлення для відпрацювання в сільській місцевості, а відповідач від цього відмовився.

Більш того, саме внаслідок невиконання позивачем своїх договірних зобов`язань, відповідач був змушений самостійно вживати заходи по оплатному проходженню навчання в інтернатурі й працевлаштуванню, укладати відповідні договори з іншими суб`єктами правовідносин в сфері охорони здоров`я, коли запит до позивача від 03 серпня 2016 року №457 з цього приводу залишено без уваги і доказів іншого суду не надано.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, безпідставністю та необґрунтованістю. Порушених прав позивача в цій справі, які б підлягали б захистові, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, , знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Січових Стільців, 45.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий 29 грудня 2004 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя