"05" лютого 2021 р.
Справа № 642/230/20
2/642/401/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарях Алімурадовій Т.Я., Василєвській Є.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя
В С Т А Н О В И В:
Позивач в січні 2020 року звернувся до суду з позовом в якому зазначив що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачкою ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 за суму 988086 грн. На придбання вказаної квартири ним було витрачено більша суму ніж відповідачкою, але при оформленні квартири право власності було зареєстровано за сторонами в рівних частинах по Ѕ . Позивач просить визнати спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя та відійти від засад рівності часток визнавши за ним право власності на 2/3 частини вказаної квартири. В позові просить суд врахувати істотні обставини відступу від засад рівності які полягають в тому що відповідачка не працювала майже увесь час спільного проживання та не збагачувала сімейний бюджет.
Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 20.01.20р. провадження в справі відкрито та її призначено до підготовчого судового засідання.
В лютому 2020 р. відповідачка надала відзив на позовну заяву в якій зазначила що з 01.04.2003 року постійно працює у Харківській філармонії. Деякий час тимчасово не працювала оскільки знаходилась у офіційній відпустці по догляду за спільною дитиною. Спірна квартира придбалась за спільні кошти частину яких було надано її матір`ю. Під час оформлення квартири, за згодою сторін, було нотаріально посвідчено правочин про набуття сторонами права на 1/2 частину у особисту приватну власність кожному. Таким чином сторони погодили правовий режим спірного майна. Прохає в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою від 04.08.20р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали посилаючись на підстави в ньому вказані. Зазначили що кошти вкладені позивачем в придбання спірного майна складали майже 2/3 від її вартості отже йому повинно належати саме 2/3 частини квартири в зв`язку з чим правовий статус квартири повинно бути змінено на спільну сумісну власність подружжя. Позивач зазначив що оформлення квартири у часткову власність сторін сталось внаслідок помилки з його боку оскільки він сподівався на тривале спільне життя з ОСОБА_2 .
Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували зазначивши що спірна квартира була придбана у часткову власність обґрунтовано з урахуванням вкладень кожного з подружжя.
Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (с.с.12).
Шлюб розірвано 15.04.2019р. (с.с.18-19).
В судовому засіданні встановлено що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою.
За період перебування у шлюбі 05.12.2017р. за 988086 грн. було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Згідно до вказаного договору продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_4 продали а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 по Ѕ частині кожний ( с.с. 22). Вказаний правочин посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. за р/н 5705.
Відповідно до п. 8 вказаного договору вимоги діючого Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України та інше законодавство сторонам роз`яснено.
Згідно до вказаного договору квартира придбана по Ѕ частині в особисту приватну власність сторін на підтвердження чого сторонами було нотаріально оформлено дві заяви про купівлю іншим з подружжя своєї Ѕ частки квартир за кошти , що належали йому на праві особистої приватної власності (с.с. 24, 30).
Відповідно до витягу з реєстру прав власності правовий статус спірного майна спільна часткова власність (с.с. 25).
Згідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Положеннями ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Позовна заява не містить вимог про визнання недійсним або частково недійсним договір купівлі-продажу від 05.12.2017р. , в частині визначення часток належних сторонам, що з огляду на диспозитивність перешкоджає суду самостійно розглядати такі вимоги.
Під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири сторони самостійно розпорядились своїм правом на визначення правого статусу спільного майна та розміру часток у спільній частковій власності зробивши відповідні письмові заяви.
Арифметичний розрахунок наявних у сторін коштів на час придбання спірної квартири дозволяє зробити висновок про наявність у обох з подружжя достатньої суми на придбання по Ѕ частини квартири (с.с. 20-21,69, 74-89, 97-99).
Позовна заява не містить правого обґрунтування підстав необхідності визнання права спільної сумісної власності на спірну квартиру замість спільної часткової окрім посилання на придбання цієї квартири під час перебування в шлюбі. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
ч. 2 ст. 70 СК України передбачено що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї.
Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В судовому засіданні позивач пояснив що під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири та оформлення її у спільну часткову власність - діяв під впливом помилки оскільки вважав що сімейне життя буде тривалим та щасливим на думку суду не ґрунтується на вимогах діючого законодавства оскільки не доведено належними та допустимими доказами.
Оскільки суд не вбачає підстав для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, а вимоги щодо відступлення від засад рівності подружжя є похідними від встановлення права спільної сумісної власності позов задоволенню не підлягає як такий що є недоведеним належними та допустимими доказами.
Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 68, 69, 70,71 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст виготовлено 05.02.21р.

Суддя - Є.Б. Ольховський