Провадження № 2-о/643/495/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Тимош О.М.,
присяжних Царьової К.О., Рубанец А.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Холод К.В.,
за участю:
прокурора Сук І.В.,
представника заявника лікаря-психіатра Заєць М.В.,
адвоката Чепурової А.Л.,
особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові заяву представника комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» заступника генерального директора Черкасової А.О. про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар стосовно ОСОБА_1 ,
У С Т А Н О В И В :
Представник комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» звернувся до Московського районного суду м.Харкова із заявою про застосування примусової госпіталізації відносно ОСОБА_1 на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Заява обґрунтована тим, що 09.06.2021 о 19 годині 00 хвилин в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» була госпіталізована ОСОБА_1 , направлення на госпіталізацію було видане згідно ст.41 «поліцейське піклування». Інспектор роти №5 батальону №2 УПП в Харківській області ДПП Кураксін С. після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від лейтенанта поліції ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 була оглянута лікарем-психіатром ОСОБА_3 у прийомному відділенні, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 10.06.2021 ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» у складі заступника генерального директора Черкасової О.А., завідувача психіатричного відділення №10 М.Заєць, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно рішення про госпіталізацію згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Також комісія лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на важке психічне захворювання у вигляді делірійного (шизофреноподібного) розладу органічного ґенезу, внаслідок чого становить небезпеку для себе, безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби (психомоторно збуджена, лається, намагається вдарити персонал, дезорієнтована в часі та місці, не знає де вона знаходиться, котрий зараз рік, пора року, не може самостійно виконувати гігієнічні процедури, не може пояснити, як доїхати до свого дому). Внаслідок захворювання дана особа має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару, згоду на яке хвора дати не може.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Заєць М.В пояснила про обставини, викладені у заяві комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» та зазначила, що ОСОБА_1 07.06.2021 вперше була доставлена у приймальне відділення з квартири бригадою швидкої медичної допомоги в супроводі дільничного. 09.06.2021 рішенням Московського районного суду м.Харкова у задоволенні заяви КНП ХОР «ОКПЛ №3» про госпіталізацію ОСОБА_1 без її згоди у психіатричний стаціонар відмовлено. Хвору виписано. 09.06.2021 згідно з рапортом поліції доставлена в приймальне відділення лікарні в звязку із безпорадністю.
Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_1 заперечувала проти госпіталізації.
Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради Ларіонова І.В. підтримала заяву та просила її задовольнити. Пояснила у судовому засіданні, що сусіди ОСОБА_1 постійно скаржаться на неї, просять госпіталізувати, посилалася на письмові скарги підписані сусідами. Додала, що в квартирі у ОСОБА_1 брудно, антисанітарні умови, в холодильнику відсутні продукти, на питання чим харчувалася не відповідає. Дочка ОСОБА_1 повідомлялася про необхідність догляду за матірю шляхом направлення їй листів, проте ігнорувала їх, життям матері не цікавиться.
Адвокат Чепурова А.Л. у вирішенні заяви поклалася на розсуд суду.
Прокурор просив задовольнити заяву.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до рапорту інспектора поліції Кураксіна С. 09.06.2021 близько 17 години 20 хвилин від оператора «102» надійшов виклик від завідуючої 10 відділення, яка повідомила, що за рішенням суду від 09.06.2021 повинні виписати ОСОБА_1 , яка знаходиться в безпорадному стані та все одно лікар повинна її виписати. Приїхавши на місце виклику за адресою: АДРЕСА_1 , було обстежено прилеглу територію та виявлено жінку, яка була в безпорадному стані, на запитання не відповідала, не розуміла де вона знаходилася, тому було прийнято рішення доставити раніше встановлену громадянку ОСОБА_1 до санпропускника до чергового лікаря. Згідно із ст.41 Закону України «Про Національну поліцію» було здійснено поліцейське піклування.(а.с.11).

Із запису лікаря приймального відділення від 07.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1 скарг не висловлює. Стан змінився три роки тому стала періодично сваритися з сусідами, використовувала ненормативну лексику, була агресивна. Останній рік перестала слідкувати за собою, занедбана, харчується недоїдками. Вдома весь час кричить, тим самим заважає сусідам. Неодноразово проявляла агресивні дії до сусідів, через що останні були змушені звертатися до соціального захисту населення і та до районного підрозділу поліції. Виписалася з 10 відділення 09.06.2021 та була знайдена нарядом поліції на території ТРЦ Французький бульвар. Хвора дізорієнтована, своїх даних назвати не може, доставлена нарядом поліції. Діагноз при госпіталізації: F06.2 делірійний (шизофреноподібний) розлад органічного ґенезу (а.с.9).

Відповідно до акту психіатричного огляду від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 встановлений діагноз делірійний (шизофреноподібний) розлад органічного ґенезу, внаслідок чого становить небезпеку для себе. Її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби (психомоторно збудження, лається, намагається вдарити персонал, дізорієнтована в часі та місці, не знає де вона знаходиться, котрий зараз рік, пора року, не може самостійно виконувати гігієнічні процедури, не може пояснити, як доїхати до свого дому), тому потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно із ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с.5-7).

Листом №17/2652 від 10.06.2021 КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» просило Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради долучитися до судового засідання (а.с.10).
Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Підпунктом «е» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб, серед іншого, для законного затримання психічнохворих, відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (п. 79, 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07).

У параграфі 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що за виключенням випадків крайньої необхідності, людина не повинна позбавлятися свободи до тих пір, доки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є душевнохворою. Сама сутність того, в чому потрібно переконати компетентні державні органи наявність психічного розладу, - вимагає об`єктивної медичної експертизи.

З огляду на вимоги процесуального закону та відповідно до ст. 14 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» рішення про надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку приймається виключно судом.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплено презумпцію психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Презумпція психічного здоров`я є неспростовною, тобто вважається юридичним фактом, допоки не буде спростованою на підставах та в порядку, передбачених Законами України. До настання такого спростування вказана презумпція діє, оскільки вона передбачена Законом, і не потребує встановлення судом.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно вимог ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» тяжкий психічний розлад розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно ч.2 5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Підставою для примусової госпіталізації ОСОБА_1 , яка була застосована до неї вперше, був рапорт інспектора поліції Кураксіна С. 09.06.2021, зі змісту якого вбачається, що наряд поліції викликала завідуюча 10 відділення лікарні, хвора не покинула меж лікарні після ухвалення судом рішення про припинення її примусової госпіталізації.
На уточнюючі запитання суду, лікар повідомила, що раніше ОСОБА_1 на обліку у лікаря психіатра не перебувала, до психіатричної лікарні раніше не доставлялась.
Відповідно до запису лікаря приймального відділення при госпіталізації ОСОБА_1 був встановлений діагноз F06.2 Делірійний (шизофреноподібний) розлад органічного генезу.
У висновку комісії лікарів зазначено, що у ОСОБА_1 спостерігається важке психічне захворювання у вигляді делірійного шизофреноподібного розладу органічного генезу, що ОСОБА_1 створює безпосередню небезпеку для себе і внаслідок її безпорадності не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. В той же час у висновку зазначено про агресивну поведінку особи, щодо якої розглядається питання, зокрема стосовно персоналу лікарні, про сварки із сусідами, що жодним чином не свідчить про небезпеку для себе та безпорадність.
У висновку зазначено про харчування недоїдками, в той же час зазначено, що загальний стан задовільний, а в записі лікаря приймального відділення міститься запис про задовільне харчування хворої, що спростовує твердження про безпорадність ОСОБА_4 .
Крім того, суд враховує, що у судовому засіданні ОСОБА_4 чітко назвала своє прізвище, ім`я, по батькові та адресу місця проживання. Сам лікар у судовому засіданні пояснила про відсутність у ОСОБА_4 ключів від її квартири, повідомила, що ключи знаходяться у дільничого поліції, що свідчить про неможливість потрапити ОСОБА_4 додому.
Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради Ларіонова І.В., зазначивши про постійні сварки з сусідами та антисанітарний стан житла ОСОБА_4 , відсутність харчування останньої, не підтвердила зазначене жодним доказом.
Із рапорта поліції суд не вбачає наявність в діях ОСОБА_1 ознак небезпеки для себе і неспроможності самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Висновки лікарів, що ОСОБА_1 становить загрозу для себе та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби не підтверджується матеріалами справи, а встановлено комісією лікарів лише зі слів працівника поліції, що не може бути належним та допустимим доказом, оскільки повинні підтверджуватись належними доказами: показаннями свідків, письмовими доказами, відеозаписами тощо.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що її дочка та онука не ходять до неї, не приділяють їй уваги, проживає сама, не виявляла агресії по відношенню до лікаря під час судового засідання, що може слугувати ще одним доказом, поряд із іншими дослідженими у судовому засіданні, того, що ОСОБА_1 на даний час не представляє небезпеки для себе та не є безпорадною.
Суд не може ставити під сумнів висновок комісії лікарів у даній справі, але вважає, що наявність одного лише висновку комісії лікарів не достатньою для доведення критерію небезпечності та безпорадності ОСОБА_1 , що було б підставою для її примусової госпіталізації, оскільки представником лікарні та прокурором не доведено критерії, які можуть слугувати для примусового лікування особи, а саме: має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; обґрунтованість тривалого утримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
На обліку у лікаря психіатра ОСОБА_1 ніколи не перебувала, у лікарню потрапила вперше на підставі рапорту співробітника поліції, який не є фахівцем у галузі медицини.
Також не доведено представником лікарні та прокурором наявність такого критерію для примусової госпіталізації, відповідно до ст. 14 ЗУ Про психіатричну допомогу як - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, оскільки саме на цю підставу лікарня посилалася у своїй заяві як на підставу для примусової госпіталізації.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07.
Також відповідно до правової позиції Верховного суду від 12.12.2019 року у справі № 552/886/19: При цьому колегія суддів виходить із того, що встановлення судового контролю за процедурою примусової госпіталізації передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікарів-психіатрів КП «ПО КПЛ ім. О. Ф. Мальцева» від 15 лютого 2019 року № 12 про доцільність госпіталізації особи у відділення стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусової госпіталізації.
Сама по собі наявність такого висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.
Враховуючи наведене, відсутні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації ОСОБА_1 до лікарні у примусовому порядку без її згоди, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про госпіталізацію громадянки ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар КНП ХОР ОКПЛ №3 без її згоди.
Підстав для вжиття заходів відповідно до ч. 4 ст. 342 ЦПК України судом не вбачається.
Судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263, 265, 273, 293, 294, 341, 342, 430 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд

В И Р І Ш И В :
Відмовити у задоволенні заяви представника комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» заступника генерального директора Черкасової Алесі Олександрівни про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її згоди.
Надання психіатричної допомоги у примусовому порядку стосовно ОСОБА_1 припинити.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Заявник - комунальне некомерційне підприємств Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», код ЄДРПОУ № 02003675, місцезнаходження: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 46.
Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.

Суддя О.М.Тимош
Присяжні К.О.Царьова
А.Ф.Рубанец