Справа № 710/1134/20 Провадження № 2/710/46/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бойко О.С.,

учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкри тому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина.

Стислий виклад позиції позивача.

11.09.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить витребувати від відповідача на його користь належні йому інструменти, а саме: бензокосу «Вайпер», бензопилу «Power Craft», болгарку « Makita», електропилу «Gude KS 400 Е», бетонозмішувач «Budmonster», велосипед «WINNER-STHEAM», електроточило, холодильник «Ока 6м».

Свій позов позивач мотивує тим, він разом з батьком ОСОБА_2 проживав в будинку АДРЕСА_1 . Позивач за власні кошти купив вказані електроінструменти. На початку січня 2020 року позивач посварився з відповідачем і пішов проживати до дружини. Коли приїхав забрати свої інструменти, відповідач відмовився їх повертати та крім того, сховав їх. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, тому звернувся до суду за захистом права власності.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 16.09.2020 було відкрито провадження по справі, вирішено розгляд вказаної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 справу було призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач подав до суду відзив у якому зазначив, що стороною позивача не було доведено того, що речі які ним витребовуються належать йому. Відповідач вважає, що докази подані позивачем на підтвердження права власності на майно не можуть бути належними, оскільки надані інструкції можна придбати і без фактичного придбання майна. Вказані інструкції лише визначають умови експлуатації і не містять жодного посилання на реєстраційний номер чи інші ознаки за якими можна кваліфікувати приналежність даної інструкції до певного майна, а отже вони не можуть бути належними доказами. Надані позивачем копії товарних чеків також не можуть бути підтвердженням придбання товару, оскільки у вказаних чеках не зазначено жодної ознаки товару, який придбався, окрім його марки. Також у чеках відсутній серійний номер товару, дата здійснення покупки, відомості про продавця, на печатці, яка зображена на чеку не видно жодних даних. Віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі. Позивач не зазначив про індивідуальність речі, а лише обмежився назвою речі та її маркою. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив у якому зазначив, що відповідач не заперечує, що вказане в позові майно перебуває у нього, а лише зазначає, що позивачем не доведено що речі належать йому. Факт, що вказані речі належать позивачу підтверджується показами самого відповідача, що містяться в матеріалах перевірки в Шполянському ВП Смілянського РВ ГУНП в Черкаській області. Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким. Тому на підставі викладеного, позивач просить задовольнити вказаний позов.

ІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У матеріалах справи наявна копія титульної сторінки інструкції з експлуатації бетонозмішувача « Budmonster » (а.с.6), копія паспорта та інструкції з експлуатації велосипеда «WINNER-STHEAM» червоного кольору з гарантійним талоном (а.с.8), копія титульної сторінки інструкції з експлуатації болгарки « Makita » (а.с.9), копія титульної сторінки керівництва з технічної експлуатації ланцюгової бензопили « Power Craft » (а.с.10), копія титульної сторінки інструкції з експлуатації бензотриммера «Gude KS 400 Е», копія титульної сторінки інструкції з експлуатації холодильника «Ока 6м» (а.с.13).

Згідно товарного чека б/н, бензокоса «Вайпер» була придбана покупцем у кількості одна штука за суму 2650,00 грн. На товарному чеку стоїть печатка підприємець ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до товарного чека б/н, бензопила «Power Craft», була придбана покупцем у кількості одна штука за суму 2300,00 грн. На товарному чеку стоїть печатка підприємець ОСОБА_3 (а.с.14).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З ч.1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В свою чергу, як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Визначення поняття майна надано у статті 190 ЦК України, якою встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Визначено ст.179 ЦК України, що річчю, за змістом, є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Аналіз статті 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. ст. 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України вважає ці докази неналежними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі не можливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не надано доказів підтвердження права власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76, 78, 80, 81, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь