ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3819/18 Номер провадження 22-ц/814/1099/21Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

при секретарі Ряднині І.В.,

розглянувши у відкритому судому заданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2019 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 30 вересня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №503614513, відповідно до умов якого ТОВ надав відповідачу кредит на загальну суму 55 597,40 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 11,99 % річних. У свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. 14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Відповідно до реєстру боржників - додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 96967,89 грн. ТОВ свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує.

Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №503614513 від 30 вересня 2014 року в розмірі 96967,89 грн. та судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №503614513 від 30 вересня 2014 року в розмірі 96967 грн. 89 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2019 року по справі № 539/3819/18 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, участь у розгляді справи не брала. Крім того, вказано, що вона взагалі не підписувала договір, який є предметом даного позову. При цьому, договір містить положення про стягнення комісії які є нікчемними в силу Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивачем не доведене перехід до нього права вимоги за даним договором. Також зазначає про пропуск строку позовної давності.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду без змін. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи 30 вересня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №503614513, відповідно до умов якого ТОВ надало відповідачу кредит на загальну суму 55 597,40 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 11,99 % річних, щомісячної плати за кредитом у розмірі 2,3% від суми кредиту, що становить 1278,75 грн., та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення.

У свою чергу, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором.

Згідно наданого розрахунку станом на 11 липня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 становить 96967 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 38641 грн. 98 коп., заборгованості за відсотками 6988 грн. 38 коп., плати за управління 23538 грн. 83 коп., пені 27798 грн. 70 коп.

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Відповідно до реєстру боржників - додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 96967,89 грн.

Згідно до п. 3.1 Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.

На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи

Із матеріалів справи вбачається, що судова повістка на ім`я ОСОБА_1 на 11 січня 2019 року, коли було ухвалено заочне рішення, повернулася до суду із відміткою «адресата не знайдено».

Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважається належно повідомленою про час і місце розгляду справи, а тому та обставина, що вона проживає не за місцем реєстрації, а в м. Києве та не була присутня при розгляді справи не є підставою для скасування рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року по справі № 592/3977/16-ц.

Щодо строку позовної давності

Згідно з частинами 2, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 200/11343/14-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Однак, як вже зазначалося, відповідач вважається належно повідомленою про час і місце розгляду справи в силу положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції 16 жовтня 2018 року, тоді як останній платіж на повернення кредитних коштів був здійснений 12 січня 2016 року тобто в межах позовної давності.

Стосовно переходу права вимоги

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 61-7378св18.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не погашала заборгованість, в тому числі первісному кредитору.

Тоді як з наданих позивачем доказів колегія суддів вбачає доведеність переходу права вимоги щодо боргового зобов`язання відповідача.

Щодо стягнення заборгованості

Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які 'не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передання споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071 цс16.

Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) вказано, що надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування».

Аналогічна правова позиція викладена в ряді постанов Верховного Суду в тому числі в постановах від 11 листопада 2020 року по справі № 522/5581/18-ц, від 09 грудня 2020 року по справі № 483/2022/17-ц.

Відповідно до пункту 4.8 кредитного договору щомісячна плата за кредитом становить 2,3% від суми кредиту, що становить 1278,75 грн. При цьому з розрахунку вбачається, що до розміру заборгованості входить плата за управління кредитом в розмірі 23538,83 грн.

Встановлюючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з боржника колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції власний розрахунок заборгованості не надавала, а апеляційна скарга містить обґрунтовані заперечення до розрахунку лише в частині плати за управління кредитом.

Зважаючи на зазначене, враховуючи умови кредитного договору, розрахунок наданий банком, слід прийти до висновку про наявність у ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 73429 грн. 06 коп., яка складається з 38641 грн. 98 коп. заборгованості за тілом кредиту, 6988 грн. 38 коп. заборгованості за відсотками, 27798,7 заборгованість за пенею.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Недоведеними є посилання ОСОБА_1 на те, що вона зазначений кредитний договір не підписувала, кредитні відносини між нею та ТОВ «ФК «ЦФР» не виникали, оскільки матеріали справи містять копію договору з підписом відповідачка, заяву про перерахування коштів тоді як жодних доказів що договір підписувався іншою особою суду не надано, клопотання про проведення відповідної почеркознавчої експертизи не заявлялося, крім того з довідки та розрахунку наданих банком вбачається, що ОСОБА_1 сплачувала кошти на виплату заборгованості по зазначеному кредиту до 12 січня 2016 року включно.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2019 року слід змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором з 96967 грн. 89 коп. до розмірі 73429 грн. 06 коп. та суму стягнутого судового збору з 1762 грн. 00 коп. до 1334 грн. 19 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі - 641 грн. 72 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2019 року - змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором з 96967 грн. 89 коп. до розмірі 73429 грн. 06 коп. та суму стягнутого судового збору з 1762 грн. 00 коп. до 1334 грн. 19 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 641 грн. 72 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 10 червня 2021 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль