Справа № 496/2012/21
Провадження № 2-н/496/184/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської Пасечник М.Л. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 7 164,01 грн., інфляційних виплат у розмірі 342,68 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 164,36 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 227 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 7 164,01 грн., інфляційних виплат у розмірі 342,68 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 164,36 грн., та витрати щодо сплати судового збору.

Проте, під час підготовки справи до розгляду, при дослідженні матеріалів заяви та доданих до неї документів, було встановлено, що в даному випадку необхідно відмовити у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до матеріалів справи, заявником надано копію розрахунку суми заборгованості за спожиту електроенергію, обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату за електроенергією по клієнту ОСОБА_1 особовий рахунок НОМЕР_1 , витяг з газети «Одеські вісті» від 29.12.2018 року, в якому розміщений приклад договору про постачання електричної енергії, довіреність № 01/08/04 від 08.04.2021 року.

В заяві боржником зазначена - ОСОБА_1 , яка згідно заяви про видачу судового наказу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей, наданих на запит суду відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 29.04.1999 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, відомості щодо реєстрації боржника за адресою, вказаною у заяві, відсутні, а також відсутні підтверджуючі документи які б свідчили, що ОСОБА_1 є власником вказаного будинку.

Крім того, наданий заявником договір про постачання електричної енергії, не містить інформації щодо споживача та адреси, за якою за вказаним договором надаються послуги.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Враховуючи зазначене, наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Однак, до суду не надано доказів, які б свідчили про обов`язок боржника утримувати вказане заявником житло, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку про обов`язок боржника сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказаною заявником адресою.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, з неї не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 7 164,01 грн., інфляційних виплат у розмірі 342,68 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 164,36 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 227 грн. - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1, 8 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Л. Пасечник