Справа № 372/194/21
Провадження № 2-687/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.

за участю секретаря Ковшоби А.К.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в кому просив із урахуванням уточнених позовних вимог стягнути солідарно із відповідачів за невиконання умов Договору позики суму основного боргу 10 500 дол. США, суму заборгованості за відсотками 810 дол. США, пеню по простроченому основному боргу 554,57 дол. США, 3% річних за прострочення основного боргу 132,82 дол. США, а також судовий збір у розмірі 4 242,24 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договори позики, зокрема Договір позики № 2 від 16.09.2019 року на суму 3000 дол. США, Договір позики №3 від 18.11.2019 року на суму 6 000 дол. США та Договір позики № 5 від 12.03.2020 року на суму 1 500 дол. США. Ці Договори позики відрізняються між собою умовами, але є подібними за структурою та типом договору. Відповідно до умов пунктів 5 та 6 Договорів позики, позика має бути повернута в тій самій валюті, в якій була надана, тобто в доларах США. Починаючи з травня 2020 року Позивач постійно вимагає у Відповідача повернення сум позик та відсотків за користування позиками через несвоєчасну сплату Відповідачем процентів за користування позиками, але Відповідач фактично відмовляється виплачувати відсотки вигадуючи умовні причини, що в будь-якому разі не звільняє його від належного виконання умов Договорів позики. При укладені чергового договору позику, відповідач вказав, що ці кошти необхідні для сімейних потреб. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути кошти із подружжя.

Ухвалою судді Обухівського районного суду київської області від 10.02.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов визнав частково, пояснив, що позики брав для вирішення власних питань пов`язаних із бізнесом. Дружина та відповідач по справі ОСОБА_3 про такі договори не знала, тому просить відмовити у позові в цій частині. Окрім цього, відповідач не визнав суму пені та процентів, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 2 на суму 3 000 доларів США.

18.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 3 на суму 6000 доларів США.

12.03.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 5 на суму 1500 доларів США.

Всього передано Відповідачу грошових коштів по Договорам позики 10500 доларів США, що підтверджується відповідними розписками до Договорів позики.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 22 липня 2020 року до Договору № 3 встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути позику у термін до «18» грудня 2020 року.

Згідно Додаткової угоди № 2 від 22 вересня 2020 року до Договору № 2 встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути позику у термін до «31» жовтня 2020 року.

Згідно Додаткової угоди № 2 від 22 вересня 2020 року до Договору № 5 встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позику у термін до «21» жовтня 2020 року.

Враховуючи те, що відповідач несвоєчасно сплачує проценти за користування позиками, фактично відмовляється виплачувати відсотки вигадуючи умовні причини, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі: основного боргу 10 500 дол. США, суми заборгованості за відсотками 810 дол. США, пені по простроченому основному боргу 554,57 дол. США, 3% річних за прострочення основного боргу 132,82 дол. США.

Відповідно до умов пунктів 5 та 6 Договорів позики, позика має бути повернута в тій самій валюті, в якій була надана, тобто в доларах США.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 ЦК України грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в Іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не ЇЇ еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. (Постанова Великої Палати у справі № 761/12665/14-ц від 4 липі 2018 року (провадження № 14-134цс 18)).

Позивачем заявлена вимого щодо солідарного стягнення виниклої заборгованості із відповідачем, проте як вбачається із договорів позики та додаткових угод, вони укладені лише між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Твердження позивача, що позика надавалась відповідача для вирішення сімейних питань та в інтересах сім`ї нічим не підтверджуються.

Будь-яки доказів щодо підстав стягнення заборгованості із ОСОБА_3 позивачем не надано.

Тому суд приходить до висновку про відмову у позові в цій частині.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525, 526, 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 178 Цивільного Кодексу України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання (ст. 179 ЦК).

Згідно п. 2 ст. 625 ЦК встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений кредитним договором або законом.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_2 порушив умови договорів, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі суму основного боргу 10 500 дол. США, суму заборгованості за відсотками 810 дол. США, пеню по простроченому основному боргу 554,57 дол. США, 3% річних за прострочення основного боргу 132,82 дол. США.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 4 242,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за Договором позики № 2 від 16.09.2019 року, Договором позики №3 від 18.11.2019 року, Договором позики № 5 від 12.03.2020 року заборгованість в розмірі 11 997,39 дол. США, яка складається з:

-суму основного боргу за тілом позики 10500 доларів США;

-заборгованості за процентами за користування позиками 810 дол. США;

-пені по простроченому основному боргу 554,57 дол. США;

-3% річних за прострочення основного боргу 132,82 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4 242 грн. 24 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Висоцька Г.В.