Справа № 766/3615/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонська Теплоелектроцентраль», третя особа Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонська Теплоелектроцентраль», третя особа Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її бабусі ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.1995 року, виданого Управлінням обліку і використання комунального майна м.Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру, яку вона заповіла своїй дочці ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 26.12.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Волкодав В.Г.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

При звернені до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що на спадкове нерухоме майно зареєстровано обтяження, а саме арешт, на підставі постанови ВДВС Суворовського РУЮ від 03.10.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

11.02.2021 року вона звернулась до Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття вказаного вище арешту.

Листом від 18.02.2021 року №8726 Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м.Одеса) їй відмовлено у знятті арешту, у зв`язку з тим, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні відділу станом на 18.02.2021 року не перебувало та не перебуває виконавчих проваджень в якому боржником є ОСОБА_2 . Крім того, згідно п.2 ХІ розділу Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватним виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Виходячи з наведеного, надати більш детальну інформацію не має можливості.

Рішенням місцевого суду Суворовського району м.Херсона від 14.08.2002 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП «Херсонська ТЕЦ» заборгованість за користування послугами у розмірі 638 грн. Крім того, з рішення вбачається, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та користується послугами ДП «Херсонська ТЕЦ» за вказаною адресою. Проте, ОСОБА_2 жодного відношення до зазначеної в рішенні суду квартири немає послуги з опланення до належної їй квартири АДРЕСА_1 надає МКП «Херсонтеплоенерго», що підтверджується відповідною довідкою.

З постанови ВДВС Суворовського РУЮ від 03.10.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що арешт накладено на все майно, яке належить ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Херсонська ТЕЦ» заборгованості у розмірі 638,00 грн.

Згідно інформації про стан розрахунків споживача за послуги з опалення №3902 від 12.02.2021 року, виданої ПКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 відсутня.

Враховуючи викладене, просила суд скасувати арешт нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ Моргун С.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.10.2003 року серії АА № 080435, на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі виконавчого листа №2-4793, виданого 23.01.2003 року суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Херсонська ТЕЦ» заборгованості у розмірі 638,00 грн., та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання та відзив не надходили.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову, у зв`язку з тим, що АТ «Херсонська ТЕЦ» не є належним відповідачем у справі та не наділене повноваженнями знімати арешт з майна. Крім того, зазначив, що відповідно до бази даних абонентів АТ «Херсонська ТЕЦ» в квартирі АДРЕСА_3 проживає зовсім інша людина, та товариству не відомо, чи має ОСОБА_2 , якесь відношення до зазначеної квартири.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 що підтверджується актовим записом №37, складеним сільським бюро РАЦС селища Калінінське Херсонської області 20.07.1973 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.1995 року, виданого Управлінням обліку і використання комунального майна м.Херсона виконкому Херсонської міської ради народних депутатів, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано в ХДБТІ 06.12.1995 року, номер запису 30842, в книзі 78.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру, яку вона за життя заповіла своїй дочці ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 26.12.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Волкодав В.Г.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом №1120, складеним херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Рішенням місцевого суду Суворовського району м.Херсона від 14.08.2002 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП «Херсонська ТЕЦ» заборгованість за користування послугами у розмірі 638 грн. Крім того, з рішення вбачається, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та користується послугами ДП «Херсонська ТЕЦ» за вказаною адресою.

З постанови ВДВС Суворовського РУЮ від 03.10.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що арешт накладено на все майно, яке належить ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) в межах виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Херсонська ТЕЦ» заборгованості у розмірі 638,00 грн.

11.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття вказаного вище арешту.

Листом від 18.02.2021 року №8726 Суворовського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позивачу відмовлено у знятті арешту, у зв`язку з тим, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні відділу станом на 18.02.2021 року не перебувало та не перебуває виконавчих проваджень в якому боржником є ОСОБА_2 . Крім того, згідно п.2 ХІ розділу Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватним виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Виходячи з наведеного, надати більш детальну інформацію не має можливості.

З довідки №06-1/17/56 від 12.02.2021 року, виданої АТ «Херсонська ТЕЦ» вбачається, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 не є споживачем послуг АТ «Херсонська ТЕЦ.

Згідно інформації про стан розрахунків споживача за послуги з опалення (за адресою: АДРЕСА_4 ), №3902 від 12.02.2021 року, виданої МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Разом з тим, згідно ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно ч. 2, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, йоли йому стало відомо про такі обставини.

Позивач, як спадкоємець першої черги за Законом (ст. 1261 ЦК України) має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, як власника частини будинку не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт та заборону відчуження нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що арешт накладений на нерухоме майно порушує право власності ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач позбавлений змоги здійснювати своє право власності, в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому її право підлягає судовому захисту у заявлений спосіб, шляхом зняття арешту з майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт та заборону відчуження нерухомого майна.

Доводи представника відповідача, що АТ «Херсонська ТЕЦ» не є належним відповідачем у вказаній справі, тому позов не підлягає задоволенню, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу установу, які у випадках передбачених законом виконують судові рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 319, 321,1216, 1266 ЦК, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 14, 81, 89, 200, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні АА № 080435 від 03.10.2003 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко