Дата документу 15.06.2021
Справа № 501/1614/21
УХВАЛА

15 червня 2021 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., вивчивши заяву ОСОБА_1 по забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

предмет та підстави позову: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Одночасно позивачем надано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 17.07.2020 року за №2812.

Заява мотивована тим, що позивачем заявлено позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що на сьогодні в ході виконання оспорюваного виконавчого напису на підставі постанови державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №АСВП 65103899 стягнення звернуто на заробітну плату ОСОБА_1 .

Заявник змушена звернутись до суду із зазначеною заявою, оскільки заробітна плата, яка є наближеною до мінімальної, є єдиним засобом для її існування, а відповідно звернення стягнення на єдиний дохід на підставі виконавчого документу, який може бути скасований судом, ставить під загрозу виживання людини, тобто фактично може залишити заявника без засобів до існування. В зв`язку з чим заявник звернулася до суду з вказаною заявою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2812 від 17.07.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошової суми в розмірі 10 319,74 грн.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 2812 від 17.07.2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет позову, а також ту обставину, що на сьогодні в ході виконання оспорюваного виконавчого напису на підставі постанови державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №АСВП 65103899 стягнення звернуто на заробітну плату ОСОБА_1 , суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про забезпечення позову, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачу коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 17.07.2020 року за №2812.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко