Справа № 755/2566/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Зі змісту позову убачається, що визначаючи підсудність позовної заяви Дніпровському районному суду м. Києва, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 посилається на положення ст. 28 ЦПК України, відповідно якої встановлено перелік справ альтернативної підсудності за вибором позивача.

Натомість, перевіряючи підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Змістом заявлених позовних вимог є визнання недійними пунктів укладеного між сторонами договору про надання послуг від 08.04.2020 року.

Відповідно до п. 2.1. вищевказаного Договору, на час дії Договору Замовник доручає, в Виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню Об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 368/352/18 зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналізуючи зміст та правила застосування норми ст. 30 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 27.03.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 646/8916/17 зазначив, що приводом у українській літературі вважається підстава (справжня або вигадана), причина яких-небудь дій, вчинків. З приводу чого, якого - у зв`язку з чим-небудь (Академічний тлумачний словник української мови, том 7 стор. 573).

Так, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з нерухомим майном повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Оскільки змістом позовних вимог є визнання недійсними пунктів Договору про надання послуг від 08.04.2020 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва, справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вимогами ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням зазначеного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача слід передати для розгляду за належною підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва за місцем знаходження нерухомого майна з приводу якого між сторонами укладено Договір про надання послуг, що є предметом спору.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 30, 31, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу № 755/2566/21 (Провадження № 2/755/1951/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача передати на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя